ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2022 року 
м. Київ
справа № 460/2546/18
адміністративне провадження № К/9901/23553/20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Яковенка М. М.,
суддів - Дашутіна І. В., Шишова О. О.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції адміністративну справу №  460/2546/18
за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» до Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправною та скасування вимоги, 
за касаційною скаргою Офісу великих платників податків ДПС на рішення Рівненського окружного адміністративного суду (суддя Недашківська К. М.) від 24 січня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду (склад колегії суддів: Гуляк В. В., Ільчишин Н. В., Коваль Р. Й.) від 12 серпня 2020 року,
УСТАНОВИВ:
І. РУХ СПРАВИ
1. У жовтні 2018 року Приватне акціонерне товариство «Рівнеазот» (далі - ПАТ «Рівнеазот») звернулось до суду з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків ДФС, в якому просило визнати протиправною та скасувати вимогу відповідача від 13 серпня 2018 року  № Ю-258-11 про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску на суму 8  998 539,44 грн.
2. В обґрунтування позову позивач зазначає, що у відповідача були відсутні правові підстави для формування і направлення оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки), оскільки на дату формування оскаржуваної вимоги борг за сплати єдиного внеску взагалі був відсутній. 
3. Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 24 січня 2020 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2020 року, позов задоволено.
Визнано протиправною та скасовано вимогу Офісу великих платників податків ДФС про сплату боргу (недоїмки) від 13 серпня 2018 року № Ю-258-11 зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 8 998 539,44 грн. 
Стягнуто на користь ПАТ «Рівнеазот» суму судового збору у розмірі 134  978,09 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.
4. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, 14 вересня 2020 року Офіс великих платників податків ДПС звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 січня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2020 року, і ухвалити нове рішення, яким відмовити ПАТ «Рівнеазот» в задоволенні позову.
5. 14 вересня 2020 року касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 січня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2020 року передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (склад колегії суддів: ОСОБА_1 - головуючий суддя, Олендер І. Я., Хохуляк В. В.).
6. Ухвалою Верховного Суду від 05 жовтня 2020 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою, встановлено строк для подання відзиву. Витребувані матеріали справи.
7. 19 липня 2020 року до Верховного Суду від ПАТ «Рівнеазот» надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому позивач просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.
8. На підставі розпорядження в. о. заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду № 2279/0/78-20 від 24 листопада 2020 року призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи, у зв`язку з ухваленням Вищою радою правосуддя рішення від 15 жовтня 2020 року № 2830/0/15-20 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у зв`язку з поданням заяви про відставку».
9. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 25 листопада 2020 року, визначено склад колегії суддів: Яковенко М. М. - головуючий суддя, Дашутін І. В., Шишов О. О.
10. Ухвалою Верховного Суду справу прийнято до провадження, закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд у попередньому судовому засіданні.
IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
11. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ПАТ «Рівнеазот» зареєстроване як юридична особа, основним видом діяльності якої є за КВЕД: 20.15 виробництво добрив і азотних сполук, а також взяте на облік як платник єдиного внеску.
12. Постановами заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 18 червня 2015 року та головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 30 липня 2015 року, накладено арешти на кошти, які містяться на рахунках ПрАТ «Рівнеазот».
13. 29 травня 2015 року між ПАТ «Рівнеазот» (Довіритель) та ДП «Хімік» ПАТ «Азот» (Повірений) укладено Договір доручення № 05.15, відповідно до умов якого, Повірений зобов`язується за рахунок Довірителя виконувати грошові зобов`язання.
14. На виконання підпункту 2.1.1 пункту 2.1 Договору доручення № 05.15 від 29 травня 2015 року, позивачем видано довіреність № 748-юв від 11 червня 2015 року, якою уповноважено ДП «Хімік» ПАТ «Азот» вчиняти наступні дії: сплачувати (перераховувати) від імені ПАТ «Рівнеазот»: нотаріальні послуги, податки та збори відповідно до Податкового кодексу України, єдиний соціальний внесок, податок на доходи фізичних осіб, військовий збір, аліменти, заробітну плату, інші утримання з заробітної плати, пенсії, оплату листків непрацездатності, виплати заробітної плати за період відпустки, компенсацію середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, відрахування від ФОП, кошти на господарські потреби, на відрядження, супутні банківські комісії.
15. Відповідно до Реєстру платежів по ЄСВ у період з 01 червня 2015 року по 30 вересня 2015 року ДП «Хімік» ПАТ «Азот» від імені та за рахунок ПАТ «Рівнеазот» сформувало та подало на виконання банківських установ платіжні доручення із зазначенням призначення платежу «нарахована сума ЄВ» в загальному розмірі 20 685 499,01 грн. 
16. Також встановлено, що в листопаді 2015 року на адресу позивача надійшов лист Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників № 25588/10/28-10-20-4-20 від 18 листопада 2015 року, в якому зазначалось, що на адресу Центрального офісу надійшов лист Державної фіскальної служби від 12 листопада 2015 року про порушення вимог Закону України № 2464-VI, а саме, що у період з липня по вересень 2015 року ДП «Хімік» ПАТ «Азот» здійснило сплату єдиного внеску на загальну суму 20  685 499 грн. за ПАТ «Рівнеазот», а тому кошти сплачені ДП «Хімік» ПАТ «Азот», перекинуто з інтегрованої картки платника податку (ІКПП) ПАТ «Рівнеазот» на ІКПП «Нез`ясовані платежі», в результаті чого в ІКПП платника ПАТ «Рівнеазот» виникла недоїмка у розмірі 11 870 891,55 грн.
17. 07 грудня 2015 року фіскальним органом сформовано відносно позивача Вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-258-11, відповідно до якої станом на 30 листопада 2015 року заборгованість ПАТ «Рівнеазот» зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені на загальнообов`язкове державне соціальне страхування складає 16 821 411,33 грн.
18. Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 01 березня 2016 року у справі № 817/85/16 позовні вимоги ПАТ «Рівнеазот» про визнання протиправною і скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07 грудня 2015 року № Ю-258-11 залишено без задоволення.
19. Однак постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2016 року у справі № 817/85/16, апеляційну скаргу ПАТ «Рівнеазот» задоволено. Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 01 березня 2016 року у справі № 817/85/16 - скасовано. Прийнято нову постанову, якою позов ПАТ «Рівнеазот» задоволено повністю. Визнано протиправною вимогу Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків № Ю-258-11 від 07 грудня 2015 року про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску в сумі 16  821 411,33 грн. 
20. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26 січня 2017 року у справі № 817/85/16 касаційну скаргу Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків залишено без задоволення, а постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2016 року - без змін.
21. Постановою Верховного Суду від 25 січня 2019 року у справі № 817/85/16 (адміністративне провадження № К/9901/22068/18) у задоволенні заяви Офісу великих платників податків ДФС про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 26 січня 2017 року відмовлено.
22. Також, 04 лютого 2016 року фіскальний орган сформував відносно позивача вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-258-11, відповідно до якої станом на 31 січня 2016 року заборгованість ПАТ «Рівнеазот» зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені на загальнообов`язкове державне соціальне страхування складає 18 176 403,39 грн. 
23. Однак постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 16 травня 2016 року у  справі № 817/299/16 (яка набрала законної сили згідно ухвал Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2016 року та від 05 грудня 2016 року), визнано протиправною та скасовано вимогу від 04 лютого 2016 року № Ю-258-11 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску в сумі 18  176 403,39 грн. 
24. 07 травня 2016 року фіскальний орган сформував відносно позивача вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-258-11, відповідно до якої станом на 31 травня 2016 року заборгованість ПАТ «Рівнеазот» зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені на загальнообов`язкове державне соціальне страхування складає 20  035 875,98 грн. 
25. Однак постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2016 року у справі № 817/902/16 (яка набрала законної сили згідно ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2017 року), визнано протиправною та скасовано вимогу Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників № Ю-258-11 від 07 травня 2016 року про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску в сумі 20  035 875,98 грн. 
26. Також встановлено, що постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2017 року у справі № 817/2117/16, яка набрала законної сили 16 травня 2017 року на підставі ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду, визнано неправомірними дії Офісу великих платників податків ДФС щодо перекидання з інтегрованої картки платника податків ПАТ «Рівнеазот» на інтегровану картку «Нез`ясовані платежі» грошових коштів в сумі 20 685 499 грн, сплачених з червня по вересень 2015 року, повіреною особою ПАТ «Рівнеазот» - ДП «Хімік» ПАТ «Азот» на підставі договору доручення № 05.15 від 29 травня 2015 року; зобов`язано Офіс великих платників податків ДФС зарахувати сплачені ДП «Хімік» ПАТ «Азот» на підставі договору доручення № 05.15 від 29 травня 2015 року грошові кошти в сумі 20  685 499 грн в рахунок сплати єдиного внеску ПАТ «Рівнеазот» в інтегрованій картці платника податків ПАТ «Рівнеазот»; визнано неправомірними дії Офісу великих платників податків ДФС щодо зарахування поточних платежів ПАТ «Рівнеазот» зі сплати єдиного внеску здійснених у жовтні-грудні 2015 року та січні-листопаді 2016 року в рахунок погашення суми недоїмки визначеної у вимогах № Ю-258-11 від 07 грудня 2015 року; від 12 січня 2016 року; від 04 лютого 2016 року та від 07 травня 2016 року; зобов`язано Офіс великих платників податків ДФС здійснити перерахунок грошових зобов`язань ПАТ «Рівнеазот» зі сплати єдиного внеску з урахуванням суми єдиного внеску сплаченого з червня по вересень 2015 року повіреною особою ПАТ «Рівнеазот» - ДП «Хімік» ПАТ «Азот».
27. У подальшому, 05 травня 2017 року фіскальний орган сформував відносно позивача вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-258-11, відповідно до якої станом на 30 квітня 2017 року заборгованість ПАТ «Рівнеазот» зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені на загальнообов`язкове державне соціальне страхування складає 29  214 245,76 грн. 
28. Однак постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2017 року у справі № 817/845/17, яка набрала законної сили згідно ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2018 року, визнано протиправною і скасовано вимогу Офісу великих платників податків ДФС № Ю-258-11 від 05 травня 2017 року про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску в сумі 29  214 245,76 грн.
29. 14 грудня 2017 року фіскальний орган сформував відносно позивача вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-258-11, відповідно до якої станом на 30 листопада 2017 року заборгованість ПАТ «Рівнеазот» зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені на загальнообов`язкове державне соціальне страхування складає 7 681 149,51 грн. 
30. Однак постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року у справі № 817/2265/17, яка набрала законної сили 16 липня 2019 року, визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-258-11 від 14 грудня 2017 року на суму єдиного внеску 7 681 149,51 грн. 
31. 12 липня 2018 року фіскальний орган сформував відносно позивача вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-258-11, відповідно до якої станом на 30 червня 2018 року заборгованість ПАТ «Рівнеазот» зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені на загальнообов`язкове державне соціальне страхування складає 9 043 112,36 грн.  
32. Однак постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 22 травня 2019 року у справі № 1740/2312/18, яка набрала законної сили 30 жовтня 2019 року, визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12 липня 2018 року № Ю-258-11 на суму   9  043 112, 36 грн.  
33. Також встановлено, що 13 серпня 2018 року Офісом великих платників ДФС сформовано відносно позивача Вимогу № Ю-258-11 про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 8  998 539,44 грн, за порушення останнім статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
34. За результатами розгляду скарги ПАТ «Рівнеазот» від 27 серпня 2018 року № 2487 на вимогу Офісу великих платників податків ДФС від 13 серпня 2018 року № Ю-258-11, Державною фіскальною службою України прийнято рішення від 24 вересня 2018 року № 31049/6/99-99-11-02-02-25, яким вимогу про сплату боргу (недоїмки) залишено без змін, а скаргу - без задоволення.
35. Вважаючи зазначену вимогу про сплату боргу (недоїмки) протиправною, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
36. Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходили з того, що відповідач не надав належних та допустимих доказів щодо наявності у позивача недоїмки зі сплати єдиного внеску в сумі 8 998 539,44 грн, в той час як позивачем підтверджено своєчасність сплати перерахування повіреними особами єдиного внеску за спірний період.
37. При цьому суди зауважили, що ПАТ «Рівнеазот», як платник єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не міг ухилитися від обов`язку сплати єдиного внеску не зважаючи на те, що на всі кошти, які містяться на рахунках ПАТ «Рівнеазот», накладено арешт. У зв`язку з такими обставинами, позивач був позбавлений можливості здійснити сплату єдиного внеску зі свого банківського рахунку, що і стало підставою для вжиття заходів, спрямованих на виконання свого обов`язку щодо сплати податку, шляхом укладення 29 травня 2015 року Договору доручення № 05.15 з ДП «Хімік» ПАТ «Азот».
38. Судами відхилено доводи контролюючого органу про те, що перерахування повіреним - ДП «Хімік» ПАТ «Азот» грошових коштів на сплату єдиного внеску від імені та за рахунок довірителя позивача, суперечить положенням частини дев`ятої статті 25 Закону України №2464-VI.
39. Також суди указали, що у відповідача були відсутні правові підстави для зарахування поточних платежів позивача в рахунок оплати суми недоїмки, визначеної за період з червня по вересень 2015 року, та, відповідно, для зарахування подальших поточних платежів в рахунок погашення недоїмки визначеної у наступних вимогах, а тому оскаржувана вимога від 13 серпня 2018 року № Ю-258-11 є такою, що сформована протиправно, а саме за рахунок неправомірних дій відповідача по невірному відображенню в інтегрованій картці платника позивача, нарахованих та сплачених ним платежів зі сплати єдиного внеску.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
40. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для задоволення позовних вимог, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень у справі.
41. Відповідач на обґрунтування поданої касаційної скарги посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах. Указує на те, що в даній категорії справ відсутній висновок щодо механізму зарахування коштів в рахунок погашення заборгованості зі сплати ЄСВ третіми особами, оскільки Законом України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» обов`язок щодо сплати ЄСВ покладено виключно на роботодавця.
42. Відповідач наголошує, що згідно з обліковими даними інформаційної системи органів доходів і зборів, загальна сума заборгованості позивача зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом на 31 липня 2018 року складає 8 998 539,44 грн, а, відтак, оскаржувана вимога є законною та не підлягає скасуванню у судовому порядку.
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
43. Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, відповідно до частини першої статті 341 КАС України (тут і далі, в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), виходить з такого.
44. Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464).
45. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 2464 єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
46. Частиною другою статті 6 Закону № 2464 встановлений обов`язок платника єдиного внеску своєчасно та у повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати такий внесок.
47. Порядок обчислення та строки сплати єдиного внеску передбачені статтею 9 Закону № 2464-VІ, якою визначено, що:
- сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті, зокрема, шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування (частина п`ята статті 9);
- для зарахування єдиного внеску в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах відкриваються в установленому порядку небюджетні рахунки відповідному органу доходів і зборів. Зазначені рахунки відкриваються виключно для обслуговування коштів єдиного внеску; обслуговування коштів єдиного внеску здійснюється згідно з положенням про рух коштів, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина шоста статті 9);
- єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку (частина сьома статті 9);
- днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів (пункт 1 частини десятої статті 9);
- єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу) (частина дванадцята статті 9).
48. Згідно з частиною дев`ятою статті 25 Закону № 2464 передача платниками єдиного внеску своїх обов`язків з його сплати третім особам заборонена, крім випадків, передбачених законодавством.
49. Відповідно до частини четвертої статті 25 Закону № 2464 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
50. Відповідно до обставин справи між сторонами виник спір щодо правомірності прийняття контролюючим органом вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13 серпня 2018 року № Ю-258-11 зі сплати єдиного внеску за умови сплати такого від імені інших осіб та за рахунок довірителя.
51. Системний аналіз наведених норм права свідчить про те, що Закон № 2464, покладає на позивача, як платника єдиного внеску, безумовний, пріоритетний (частина дванадцята статті 9) обов`язок зі сплати єдиного внеску шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів (частина п`ята статті 9) з його банківського рахунку (частина сьома статті 9).
52. Разом з цим судами попередніх інстанцій було встановлено, що у позивача виникли обставини, які об`єктивно унеможливлюють виконання ним зазначеного обов`язку (арешт коштів) у спосіб, визначений Законом № 2464, тобто шляхом перерахування відповідних коштів з рахунку платника на рахунок органу доходів і зборів.
53. В свою чергу, Законом № 2464 не врегульовано випадки наявності обставин, що виключають (унеможливлюють) виконання обов`язку зі сплати єдиного внеску, що, в свою чергу, свідчить про те, що у спеціальному законі наявні прогалини щодо порядку виконання встановленого законом обов`язку платника єдиного внеску щодо його сплати в умовах, зокрема, неможливості застосування регламентованого цим Законом способу виконання відповідного обов`язку. Наявність таких прогалин обумовлює безпосереднє застосування регламентованих цим Законом принципів: обов`язковості сплати та захисту прав і законних інтересів застрахований осіб (стаття 3), а також положень інших нормативно-правових актів в частині, що не суперечить цьому Закону (частина перша статті 1).
54. Виходячи з обставин справи та наведених вище норм законодавства ПАТ «Рівнеазот», як платник єдиного внеску, повинен був дотримуватись чітко визначених Законом обов`язків, а, відтак, не міг ухилитися від сплати єдиного внеску, незважаючи на те, що на всі кошти, які містилися на його рахунках, накладено арешт. Однак, в силу наведених обставин, останнє було позбавлене можливості здійснити сплату єдиного внеску зі свого банківського рахунку, що і стало підставою для вжиття заходів, спрямованих на виконання свого обов`язку щодо сплати внеску шляхом укладення договору з ДП «Хімік» ПАТ «Азот».
55. Суд не погоджується з твердженням відповідача щодо імперативності заборони передачі платниками єдиного внеску своїх обов`язків з його сплати третім особам у випадках коли своєчасне виконання обов`язків щодо сплати податків і зборів унеможливлено арештом коштів такого платника, оскільки як встановлено судами попередніх інстанцій в результаті реалізації договорів доручення, укладених між позивачем та його повіреними, не відбулося передачі третім особам обов`язку платника (позивача) зі сплати єдиного внеску.
56. При цьому, сама лише обставина, що відповідні перерахування власних коштів платника єдиного внеску відбулись не з його власного рахунку, в умовах неможливості використання власних рахунків платника (що не є спірним між сторонами), не свідчить про порушення платником вимог частини дев`ятої статті 25 Закону № 2464.
57. У випадку наявності прогалин у спеціальному нормативно-правовому акті (Законі № 2464) щодо порядку (способу) виконання обов`язку платника зі сплати єдиного внеску, за умов об`єктивної неможливості скористатися передбаченим Законом способом виконання такого обов`язку, правомірними є дії платника єдиного внеску, спрямовані на забезпечення виконання цього обов`язку у будь-який інший спосіб, що не суперечить чинному законодавству.
58. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 25 березня 2021 року у справі № 360/5480/19 (К/9901/25368/20), від 25 січня 2019 року у справі № 817/85/16 (К/9901/22068/18) та від 06 лютого 2020 року у справі № 812/1281/17 (К/9901/39057/18).
59. Крім того, необхідно зазначити й те, що в касаційній скарзі не наведено доводів, які б давали підстави вважати правомірними дії відповідача щодо включення до складу вимоги, з приводу правомірності якої виник спір у цій справі, сум недоїмки, визначених на підставі попередніх вимог, які оскаржувались у судовому порядку та в подальшому скасовані на підставі судових рішень, що набрали законної сили, у справах №817/85/16, №817/110/16, №817/299/16, №817/902/16, №817/845/17, №817/1135/17, №817/1895/17, №817/2265/17, №460/98/19, №460/741/19, №817/1496/17, №817/1671/17, №817/386/18, №1740/2312/18.
60. Так, згідно з пунктом 2 розділу IV Порядку розгляду контролюючими органами скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09 грудня 2015 року № 1124, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03 лютого 2016 року за № 178/28308, скарга на вимоги та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу подана з дотриманням порядку і строків, визначених пунктом 3 розділу II та пунктом 1 розділу IІІ цього Порядку, зупиняє строки їх сплати до винесення рішення контролюючим органом вищого рівня або дня набрання судовим рішенням законної сили.
61. Зміст наведеного вище свідчить про обґрунтованість висновків судів першої та апеляційної інстанцій щодо відсутності правових підстав у відповідача для зарахування поточних платежів позивача в рахунок оплати суми недоїмки, визначеної за попередній період та, відповідно, для зарахування подальших поточних платежів в рахунок погашення недоїмки, визначеної, зокрема, і в оскаржуваній вимозі.
62. За таких обставин суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку щодо наявності правових підстав для визнання протиправною та скасування оскаржуваної вимоги відповідача від 13 серпня 2018 року № Ю-258-11 про сплату боргу зі сплати єдиного внеску.
63. Ураховуючи вищевикладене, колегією суддів встановлено, що доводи касаційної скарги про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права не знайшли підтвердження.
64. Відповідно до частини третьої статті 343 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
На підставі викладеного, керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС залишити без задоволення.
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 січня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2020 року у справі №  460/2546/18 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                 М. М. Яковенко
Судді                                                                                                    І. В. Дашутін
                                                                                                    О. О. Шишов