ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2022 року                                      Справа №903/744/21 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі:
головуючий суддя Дужич С.П.,
суддя Юрчук М.І., 
 суддя Миханюк М.В. 

без виклику представників сторін;
розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Волиньобленерго" на рішення Господарського суду Волинської області від 08 грудня 2021 року, суддя Якушева І.О., м. Луцьк, повний текст складено 10 грудня 2021 року, у справі 
за позовом Приватного акціонерного товариства "Волиньобленерго" 
до Приватного підприємства "Ространс"  
про стягнення 217 652 грн.

ВСТАНОВИВ:
10 вересня 2021 року, ПрАТ "Волиньобленерго" звернулось до Господарського суду Волинської області з позовом до ПП "Ространс" про стягнення 217 652,00 грн. - збитків.
08 грудня 2021 року, рішенням Господарського суду Волинської області у задоволенні даного позову було відмовлено.
ПрАТ "Волиньобленерго" у своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати та постановити нове судове рішення, яким позов задоволити, вважаючи, що прийняті судом висновки не відповідають обставинам справи, а також порушено норми матеріального права, оскільки суд без підставно не прийняв до уваги доведеність розміру заподіяних товариству збитків зважаючи на наявність у справі Локального кошторису на будівельні роботи №4-1-1 на КЛ-0,4кВ, оскільки відповідач при виконанні земляних робіт з капітального ремонту прибудинкової території по вул. Федорова, 8 в м. Луцьку пошкодив кабельні лінії, які перебувають у власності позивача, тобто, вина відповідача була доведена.
Працівники ПП "Ространс" виконували роботи в охоронній зоні електричних мереж без повідомлення про проведення таких робіт ПрАТ "Волиньобленерго", у віданні якого перебуває кабельна лінія, та без відповідного дозволу на їх проведення.
Вважає, що місцевий господарський суд відмовляючи у позові недотримався принципу справедливості, а саме - не визначив розмір збитків з урахуванням усіх обставин справи (висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2021 у справі № 922/3928/20).
ПП "Ространс" у своєму відзиві вважає подану апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції прийняте у відповідності до норм матеріального і процесуального права, оскільки він, виконуючи капітальний ремонт прибудинкової території, діяв як підрядник за  Договором на виконання робіт з капітального ремонту прибудинкової території №929 від 04 вересня 2018 року, укладеним з Департаментом житловокомунального господарства Луцької міської ради.
Крім того, позивач, у встановленому законом порядку не подав суду доказів проведення та вартість, не подав актів приймання виконаних підрядних робіт, довідок про вартість виконаних підрядних робіт, підписаних уповноваженими представниками та скріплених печатками юридичних осіб, які б вказували про фактичне виконання робіт з відновлення пошкодженого кабеля, як не подав доказів на підтвердження оплати виконаних робіт підряднику. 
Локальний кошторис на будівельні роботи №4-1-1 на КЛ-0,4кВ не є належним доказом на підтвердження розміру збитків, оскільки він не вказує на фактичне виконання робіт з відновлення кабельної лінії та не підтверджує понесені позивачем витрати. 
Також, зазначає, що ні в Генеральному плані, ні в Плані благоустрою території Робочого проекту "Капітальний ремонт прибудинкової території на вул. Федорова, 8 у м. Луцьку", розробленого проектною організацією ПП "Творча архітектурна майстерня "Балан та Стельмащук" на замовлення Департаменту ЖКГ Луцької міської ради, взагалі не вказано на пролягання кабелю біля місця його пошкодження, а й на наявність будь-яких інших електрокабелів на об`єкті будівництва.
Додав, що пошкоджений кабель знаховидвся на глибині 0,4 м від початкового шару ґрунту, без будь-якого захисного коробу, що є порушенням п.п.2.3.59, 2.3.60 Правил улаштування електроустановок, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 476 від 21 липня 2017 року.

17 січня 2022 року, ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду було відкрито провадження за скаргою ПрАТ "Волиньобленерго" та призначено розглядати її без виклику сторін в письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами. 

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила, що:
17 вересня 2018 року, ТОВ Фірма "Волиньфарм" повідомила  Луцьку міську філію ПрАТ "Волиньобленерго" про те, що ПП "Ространс", при проведені капітального ремонту прибудинкової території на вул. Федорова, 8 у м. Луцьку пошкодило дві кабельні лінії, по яких подавалась напруга з трансформаторної підстанції №434 в торгово-офісне приміщення ТОВ Фірма "Волиньфарм" по вул. Кравчука, 11а в м. Луцьк, (приміщення аптеки). (а.с.8)
Оскільки пошкоджені кабельні лінії 0,4 кВ від трансформаторної підстанції №434 до головного розподільчого щита торгово-офісного приміщення належать ПрАТ "Волиньобленерго", згідно балансової довідки, цього ж дня було здійснено виїзд на місце події комісією у складі: директора Луцької міської філії ПрАТ "Волиньобленерго" Рожила Р.А., майстра Луцької міської філії Галімук І.В.; заступника директора ТОВ Фірми "Волиньфарм" Янченко В.М.; заступника директора ПП "Лєтранс", якою було встановлено факт пошкодження кабельних ліній та обставини їх пошкодження. (а.с.11-14)
Так, встановлено, що 14 вересня 2018 року, при виконанні земляних робіт по благоустрою прибудинкової території між житловими будинками на вул. Федорова №8 - вул. Кравчука №11-А екскаватором було пошкоджено дві кабельні лінії 0,4 кВ від ТП-434 до електрощитової торгово-офісних приміщень ТОВ Фірма "Волиньфарм", які перебувають на балансі позивача за актом розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін від 20 березня 2014 року. 
Проект благоустрою з Луцькою міською філією не узгоджувався, працівник ПрАТ "Волиньобленерго" на місце виконання робіт не викликався. Роботи виконувались згідно з аварійним ордером №301-18 від 19 вересня 2018 року, виданим відділом контролю за благоустроєм та санітарним станом міста Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради.
. Одночасно з пошкодженими кабельними лініями, які належать Луцькій міській філії, вийшли з ладу дві кабельних лінії, які належать ПП "Лєтранс". (а.с. 20)
Згідно інформації, наданої Луцькою міською радою, 14 вересня 2018 року, роботи по благоустрою прибудинкової території між житловими будинками на вул. Федорова №8 - вул. Кравчука №11-А, проводились на замовлення департаменту ЖКГ ПП "Ространс". (а.с.21)
17 вересня 2018 року, за результатами огляду місця події, комісією було складено акт аварійної ситуації, в якому вказано про порушення п.9 Правил охорони електричних мереж", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 1997 року №209; порушення Умов проведення робіт у межах охоронних зон електричних мереж Правил - п.п.3, 7, 10, 15, 17. (а.с.9-10)
Також, комісія дійшла висновку про необхідність ремонту кабельних ліній 0,4 кВ, зазначивши, що вартість ремонту буде визначено згідно з кошторисом. 
Згідно з локальним кошторисом на будівельні роботи №4-1-1 на КЛ-04 кВ наданого позивачем, вартість капітального ремонту ділянок КЛ-0,4 кВ до ТП-434 по вул. Кравчука у м. Луцьку становить 217 652,29 грн.
10 вересня 2021 року, ПрАТ "Волиньобленерго" звернулось до Господарського суду Волинської області з позовом до ПП "Ространс" про стягнення 217 652,00 грн. - збитків. (а.с.1-7)
27 жовтня і 11 листопада 2021 року, ухвалою Господарського суду Волинської області позивачу було відмовлено, на підставі ч.8 ст. 80 ГПК України, в прийнятті наданих ним доказів (копії договору підряду №19/18-524 КР від 05 жовтня 2018 року; довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати №4582 за листопад 2018 року від 13 листопада 2018 року; акту приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2018 року від 13 листопада 2018 року; виписки по рахунку ПрАТ "Волиньобленерго" за 23 жовтня 2018 року; виписки по рахунку ПрАТ "Волиньобленерго" за 13 листопада 2018 року; звіту по проводках ПрАТ "Волиньобленерго" за січень 2018 року - вересень 2021 року), які подані 25 жовтня 2021 року після закінчення процесуального строку для їх подачі, поважних причин пропуску для їх подачі не навів, письмового повідомлення суду про неможливість подати докази у строк не подав. (а.с.70-71, 98-99, 140-141)
08 грудня 2021 року, рішенням Господарського суду Волинської області у задоволенні даного позову було відмовлено. (а.с.156-159)

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.
Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.
Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа    вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом.
Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відповідальність особи у вигляді обов`язку відшкодувати завдані збитки наступає лише за наявності в сукупності певних умов, які разом утворюють склад цивільного правопорушення, а саме: наявність збитків, протиправної поведінки, причинного зв`язку між поведінкою і збитками, вини.
Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 червня 2011 у справі №2/121-30/118.
Таким чином, позивач, звертаючись з позовом про відшкодування шкоди (збитків), на підставі ст. ст. 22, 1166 ЦК України має, за допомогою належних та допустимих доказів, довести виникнення у відповідача зобов`язання, яке було ним порушено, та наявність в його діях складу цивільного правопорушення.
В цих правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.
Відповідно до п.2 ст. 623 ЦК України, розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.
Звертаючись з позовом до господарського суду, позивач зазначає, що внаслідок пошкодження відповідачем кабельних ліній позивачу завдано збитків на 217 652,00 грн. Збитками позивач вважає витрати, понесені на відновлення кабельної лінії, яку пошкодив відповідач і їх розмір підтверджує локальним кошторисом на будівельні роботи №4-1-1 на КЛ-0,4 кВ, складений ПП "Інтеренергоінвест", яке за договором підряду виконував відновлювальні роботи.
Інших доказів на підтвердження вартості відновлювального ремонту пошкодженої кабельної лінії позивач у встановленому порядку до матеріалів справи не долучив.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідно до ст. 22 ЦК України, саме позивач зобов`язаний довести той факт, що він поніс витрати і підтвердити їх реальність. Проте, судова колегія погоджується з тим, що локальний кошторис на будівельні роботи №4-1-1 на КЛ-0,4кВ, не може бути належним доказом на підтвердження розміру збитків, оскільки даний документ не є первинним документом і не доводить фактичного виконання робіт з відновлення кабельної лінії і не підтверджує фактично понесені витрати позивачем.
Копії Договору підряду №19/18-524 КР від 05 жовтня 2018 року; довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати №4582 за листопад 2018 року від 13 листопада 2018 року; акту приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2018 року від 13 листопада 2018 року; виписки по рахунку ПрАТ "Волиньобленерго" за 23 жовтня 2018 року; виписки по рахунку ПрАТ "Волиньобленерго" за 13 листопада 2018 року; звіту по проводках ПрАТ "Волиньобленерго" за січень 2018 року - вересень 2021 року, подані після закінчення процесуального строку для їх подачі без наведення поважних причин пропуску для їх подачі,  причин пропуску позивач не навів. За відсутності письмового повідомлення, як того вимагає ч.4 ст. 80 ГПК України, про неможливість подати докази у строк, господарським судом, на підставі ч.8 ст. 80 ГПК України, не прийнято їх до розгляду.
В той же час, у апеляційній скарзі, ПрАТ "Волиньобленерго" не посилається конкретно на ці документи, а лише зазначає, що суд безпідставно не взяв до уваги інших доказів (крім локального кошторису на будівельні роботи №4-1-1 на КЛ-0,4 кВ), якими він доводив розмір і реальність нанесення збитків.
Більше того, судова колегія враховує, що для виникнення в особи обов`язку відшкодування шкоди, за змістом вимог ч.2 ст. 1172 ЦК України, крім наявності загальних умов (наявність шкоди, протиправність поведінки, вина та причинно-наслідковий зв`язок між збитками та протиправною поведінкою), необхідною є наявність спеціальних умов, які визначаються залежно від наявності суб`єктного складу відповідних правовідносин, зокрема, наявності договору підряду та дія підрядника за завданням замовника. Тобто, якщо шкоду завдано підрядником, який діяв за завданням замовника та під його контролем за безпечним виконанням робіт, то відповідно до ч.2 ст. 1172 ЦК України відшкодувати її повинен замовник.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі №923/342/16.
Так, з матеріалів справи вбачається, що ПП "Ространс" виконувало роботи з капітального ремонту прибудинкової території по вул.Федорова, 8 в м. Луцьку на підставі Договору на виконання робіт з капітального ремонту прибудинкової території №929 від 04 вересня 2018 року, укладеного з Департаментом житлово-комунального господарства Луцької міської ради.
Таким чином, позивач у встановленому законом порядку не довів, що особою, відповідальною за заподіяння шкоди ПрАТ "Волиньобленерго" пошкодженням кабельної лінії, є ПП "Ространс", яке, виконуючи капітальний ремонт прибудинкової території, діяло як підрядник, а тому позовна вимога про стягнення з відповідача 217 652,00 грн. - збитків є безпідставною і не підлягає задоволенню. 
Європейський суд з прав людини у справах "Серявін та інші проти України" і "Трофимчук проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (довід). Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Тому, інші заперечення, викладені у апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а тому відхиляються як необґрунтовані.
Згідно ст.ст. 74, 77 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте у відповідності до норм ст. 236 ГПК України із всебічним, повним та об`єктивним дослідженням матеріалів справи в їх сукупності та вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування та задоволення вимог апеляційної скарги.
Також, направляючи з відзив на апеляційну скаргу, ТОВ "Ространс" заявило клопотання про відшкодування понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн., які просило стягнути з позивача.
Частиною 1 ст. 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Пунктом 1 ч.1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.
Згідно п.4 ч.1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч.1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Відповідно до ч.3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Статтею 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у т.ч. гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2 ст. 126 ГПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст. 126 ГПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: - складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); - часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); - обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; - ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у т.ч. впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст. 126 ГПК України).
Відповідно до ч.8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
На підтвердження понесених ПП "Ространс" витрат на правову допомогу за результатами розгляду даної справи апеляційній інстанції у розмірі 10 000,00 грн. подано документи затверджені відповідачем шляхом підпису і нанесення печатки:
- Договір про надання правової допомоги від 27 січня 2022 року, за умовами якого Шумський Б.А., як адвокат, приймає на себе доручення ПП "Ространс", як клієнта, по захисту інтересів та наданню правової допомоги у господарській справі №903/744/21 за позовом ПрАТ "Волиньобленерго" до ПП "Ространс" про стягнення 217 652,00 грн. у суді апеляційної інстанції, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар за дії Адвоката по наданню правової допомоги і фактичні витрати адвоката, понесені ним у зв`язісу з виконанням цього Договору. Вартість наданої правничої допомоги визначена у п.7.1 Договору і становить 10 000 грн. 
- акт приймання-передачі №1 від 02 лютого 2022 року на суму 10 000,00 грн., у якому здійснено детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом: - Ознайомлення та аналіз матеріалів справи №903/744/21; - Ознайомлення та аналіз спірного рішення господарського суду; - Ознайомлення та аналіз апеляційної скарги на дане рішення; - Формування правової позиції та консультація клієнта; - Складання відзиву на апеляційну скаргу та подача її до суду;
- Ордер про надання правничої (правової) допомоги серії АС №1034703 від 27 січня 2022 року;
- Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №796 видане 19 вересня 2014 року Радою адвокатів Волинської області.
Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача слід встановити, що такі витрати позивача були необхідними, а їх розмір є розумний та виправданий, тобто, при визначенні суми відшкодування необхідно виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява №19336/04, п.269).
Суд вважає, що підписаний сторонами про надання правової допомоги від 27 січня 2022 року від 22 січня 2022 року, узгодження сторонами розміру гонорару у 10 000,00 грн. за надану правничу допомогу, опис робіт у акті їх приймання від 02 лютого 2022 року, наявність копії свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю є належними доказами фактично понесених ПП "Ространс" витрат за отриману ним правову допомогу в сумі 10 000,00 грн., тому дані кошти підлягають відшкодуванню за рахунок ПрАТ "Волиньобленерго".
Частиною 7 ст. 127 ГПК України покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.
Оскільки проти розміру витрат на правничу допомогу обов`язково має заперечувати інша сторона, то у разі відсутності таких заперечень у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу витраченому адвокатом на виконання робіт (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24 листопада 2020 року у справі №911/4242/15).
Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2019 у справі №922/445/19, зазначила, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. 
Більше того, судовою колегією встановлено, що звертаючись до суду з відповідним відзивом, підприємство надіслало його примірник на адресу ПрАТ "Волиньобленерго", який був останнім отриманий 04 лютого 2022 року (дані з офіційного сайту ПАТ "Укрпошта", поштове відправлення №4302524710782). 
Будь-яких заперечень стосовно розміру заявлених витрат на правничу допомогу підприємство до суду не подало.
Таким чином, колегія суддів, дослідивши докази понесених заявником витрат на професійну правову допомогу, перевіривши відповідність цієї суми критеріям реальності, розумності розміру витрат, враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката з складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, співрозмірності у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг, вважає за доцільне задоволити заяву позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з позивача в сумі 10 000,00 грн. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
Керуючись ст.ст. 129, 269-276, 281-284 ГПК України, суд,-
                                  
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Волиньобленерго" - залишити без задоволення, аа рішення Господарського суду Волинської області від 08 грудня 2021 року у справі №903/744/21 - без змін.
Клопотання Приватного підприємства "Ространс" про відшкодування понесених витрат на правничу допомогу - задоволити.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Волиньобленерго" (43023, м. Луцьк, вул. Єршова, 4, код ЄДРПОУ 00131512) на користь Приватного підприємства "Ространс" (45606, Волинська область, Луцький р-н, с. Рованці, вул. Промислова,11, код ЄДРПОУ 31964715) 10 000,00 (десять тисяч) грн. - витрат за отриману професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
Видачу наказу доручити Господарському суду Волинської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не може бути оскаржена до суду касаційної інстанції на підставі п.2 ч.3 ст. 287 ГПК України.
Матеріали справи №903/744/21 повернути Господарському суду Волинської області.

Головуючий  суддя                                                                      Дужич С.П. 

Суддя                                                                                              Юрчук М.І.  

Суддя                                                                                              Миханюк М.В.