ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

10 травня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 194/1441/21 (2-а/194/8/21)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Кругового О.О. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Прокопчук Т.С.,        
за участю секретаря судового асідання: Ліненко А.О..
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції 
на рішення  Тернівського  міського суду Дніпропетровської області від 10.11.021 року, (суддя суду першої інстанції Корягіна В.О.), прийняте у м. Тернівка, у відкритому судовому засіданні, у справі  за позовом ОСОБА_1 до інспектора 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Гнатович Інни Олександрівни, Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,- 
в с т а н о в и в :
          28 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом, в якому просив:  постанову інспектора 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Гнатович Інни Олександрівни серії ЕАО №4796355 від 20.09.2021 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП – скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити. 
          Адміністративний позов обґрунтований тим, що в постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом PASSAT НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 . Позивач зазначає, що ніколи не керував таким транспортним засобом, а з ОСОБА_2 не знайомий. Також, позивач зазначає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення    не містить посилань на докази вчинення позивачем.
          Рішенням Тернівського районного суду Дніпропетровської області від 10.11.2021 року адміністративний позов задоволено. Скасовано постанову серії ЕАО №4796355 від 20 вересня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП – закрито.
          Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Департамент патрульної поліції звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.
          Апеляційна скарга обґрунтована тим, що поліцейським УПП допущено описку під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення, а саме неправильно зазначено марку, номерний знак та власника транспортного засобу, яким керував позивач при вчиненні адміністративного правопорушення. Однак, вказане на думку відповідача не нівелює факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення. 
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
          Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 20.09.2021 року у відношення ОСОБА_1 складено постанову у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії №4796355.
          Відповідно до означеної постанови, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом PASSAT НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , допустив перевищення швидкості 82 км/год. в населеному пункті, чим порушив п. 12.4 ПДР України.
          Вважаючи постанову у справі про адміністративне правопорушення протиправною позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Приписами ст. 14 Закону України “Про дорожній рух” визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.
Відповідно до п.п. 12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.01.2001 року № 1306 (далі – Правила дорожнього руху) У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год (нові зміни з 01.01.2018).
Згідно ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 441, частина друга статті 106 1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116 2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121 1, 121 2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124 1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 132 1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133 1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164 4, статтею 175 1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181 1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189 2, 192, 194, 195).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Приписами ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Аналіз вказаних правових норм вказує на те, що Національна поліція України уповноважена через своїх працівників притягувати учасників дорожнього руху до адміністративної відповідальності за вчинення ними визначених законом адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, зокрема, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину.
При цьому, частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.
Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
          Між тим, в порушення ст. 283 КУпАП відповідачем не зазначено в постанові у справі про адміністративне правопорушення доказів вчинення позивачем порушення вимог норм ПДР України як підстави для притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності.
          Суд враховує, що відповідачем до матеріалів справи долучено CDR-носій із відеозаписом з місця події, натомість оскільки постанова про адміністративне правопорушення не містить посилань на вказаний запис, такий доказ не є належним та допустимим під час розгляду даної справи. 
          Більше того, в постанові інспектором УПП неправильно зазначено марку, державний номерний знак та марку, а також власника автомобілю яким керував позивач.
          Апелянт зазначає, що в постанові допущено описку, однак при цьому до суду не надано жодних документів, якими б відповідач виправи допущену описку, або хоча б  повідомив позивача про те, що в постанові міститься така суттєва описка. 
Суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідач при прийнятті оскаржуваної постанови не забезпечив своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, та відповідно некоректно відобразив фактичні обставини в постанові про адміністративне правопорушення, не довів належними та допустимими доказами факту вчинення, вказане свідчить про достатність підстав для задоволення позовних вимог про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 20.09.2021 року серії ЕАО №4796355 та закриття справи відносно позивача.
          З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстави для зміни або скасування судового рішення – відсутні.
          Керуючись ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції – залишити без задоволення.
          Рішення Тернівського районного суду Дніпропетровської області від 10.11.2021 року в адміністративній справі №194/141/21 (2а/194/8/21) – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук