ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2022 р.	Справа № 820/5040/16	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  П`янової Я.В. ,
за участю секретаря судового засідання  Мухортової Н.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2021 (суддя: Полях Н.А., м. Харків) по справі № 820/5040/16
за позовом              ОСОБА_1      
до            Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області                       
про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
ВСТАНОВИВ:
Постановою Харківського окружного адміністративного суду від  28.02.2017  року  у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Регіонального відділення фонду державного майна України по Харківській області  про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу  відмовлено. 
Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від  03.04.2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, постанову Харківського окружного адміністративного суду від 28.02.2017р. по справі № 820/5040/16 залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 05.12.2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення; постанову Харківського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2017 року змінено  в частині мотивів відмови в задоволенні позову; в решті - постанову Харківського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2017 року залишено без змін.
09.11.2021 року до Харківського окружного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла  заява  про  перегляд  судового  рішення  за винятковими  обставинами, в якій  останній просив суд:
- поновити строк для звернення з даною заявою про перегляд судового рішення за винятковими обставинами;
- прийняти до розгляду дану заяву про перегляд судового рішення за винятковими обставинами;
- вирішити питання про відкриття провадження у адміністративній справі № 820/5040/16 за винятковими обставинами;
- скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 28.02.2017 року у адміністративній справі №820/5040/16 за позовом ОСОБА_1 до регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення від 08.09.2016 року №120, поновлення на посаді і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу;
- ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі:
- визнати протиправним та скасувати наказ регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області від 08.09.2016 року №120 про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - звільнення 08.09.2016 року з посади державного службовця за вчинення дисциплінарного проступку;
- поновити ОСОБА_1 на посаді державного службовця - головного спеціаліста юридичного відділу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області;
- стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 09.09.2016 року по дату поновлення на посаді, для чого зобов`язати відповідача здійснити повний розрахунок за час вимушеного прогулу з 09.09.2016 року по день поновлення на. посаді за відповідним наказом з особового складу;
- звернути до негайного виконання постанову щодо стягнення з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області суми заробітної плати за один місяць та поновлення ОСОБА_1 на посаді державного службовця - головного спеціаліста юридичного відділу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області.
В обґрунтування поданої заяви вказано, що  у серпні 2004 року за результатами проведення конкурсу на заміщення вакантної посади державного службовця ОСОБА_1 було прийнято на роботу (публічну службу) до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області, яке у травні 2019 року було реорганізоване у Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях, а у травні 2021 року на його базі шляхом виділу створене Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області. Заявником вказано, що 14 вересня 2016 року під час тимчасової непрацездатності йому надійшли поштою листи Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області від 09.09.2016 р. №37-4887 з наказом від 08.09.2016 р. №120 щодо звільнення з посади державної служби в порядку застосування дисциплінарного стягнення, а також лист від 09.09.2016 р. №36-4893 з розрахунковим листком за вересень 2016 року та особовим рахунком на суму 8073,29 грн. за 9 місяців 2016  року, що могло свідчити про здійснення звільнення його з роботи 09.09.2016 року за його відсутності через тимчасову непрацездатність,  оскільки 08.09.2016 року до кінця робочого дня до відому заявника жодним чином не було доведено ні про передумови для дисциплінарного провадження відносно нього, ні про його початок, ні про його здійснення, ні про його закінчення, ні про прийняття рішення про звільнення заявника з роботи за його результатами, а також не було запропоновано ознайомитись з матеріалами дисциплінарного провадження та не здійснено жодних дій для грошового розрахунку та не видано трудову книжку, що обумовило звернення останнього до суду з відповідним позовом. Заявником вказано, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року у адміністративній справі №820/5040/16 у задоволенні його позову відмовлено, з посиланням з-поміж іншого лише на те, що 08.09.2016 року він перебував на роботі, проте не звертався за ознайомленням з матеріалами дисциплінарної справи, а відтак не реалізував свого права на ознайомлення з матеріалами дисциплінарного провадження, без урахування об`єктивної істини, що дисциплінарного провадження 08.09.2016 року не відбувалось, а 09.09.2016 року під час його тимчасової непрацездатності посадові особи відповідача виготовили його матеріали з позначенням їх минулою датою. Водночас, заявником  вказано, що Другим сенатом Конституційного Суду України було прийнято рішення від 04 вересня 2019 року № 6-р (ІП/2019 у справі №3-425/2018(6960/18) за конституційною скаргою ОСОБА_2 щодо відповідності  Конституції України  (конституційності) положень частини третьої  статі 40 КЗпП України  визнано такими, що відповідають  Конституції України  (є конституційними), положення частини третьої  статті 40 КЗпП України, яке мотивовано тим, що положеннями частини третьої  статті 40 КЗпП України  закріплені гарантії захисту працівника від незаконною звільнення, що є спеціальними вимогами законодавства, які мають бути реалізовані роботодавцем для дотримання трудового законодавства. Однією з таких гарантій є, зокрема, сформульована у законодавстві заборона роботодавцю звільняти працівника, який на момент звільнення є тимчасово непрацездатним або перебуває у відпустці. Отже, нерозповсюдження такої вимоги на усі трудові правовідносини є порушенням гарантій захисту працівників від незаконного звільнення. Заявником  зазначено, що про прийняття вказаного рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 04 вересня 2019 року № 6-р(ІП/2019 у справі №3-425/2018(6960/18) йому стало відомо з постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 09.09.2021 року у адміністративній справі №805/4260/16-а (адміністративне провадження №К/9901/16662/21) за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області та Головного управління Державної казначейської служби України в Донецькій області про визнання дій незаконними, визнання незаконними наказів, стягнень заробітної плати, стягнення моральної шкоди. Таким чином, Конституційним Судом України встановлена конституційність закону, не застосованого судом при вирішенні адміністративної справи №820/5040/16 за його позовом. Вказані  обставини, на переконання заявника, свідчать на користь того, що оскільки ознайомлення з рішенням Другого сенату Конституційного Суду України від 04 вересня 2019 року № 6-р(ІП/2019 у справі №3-425/2018(6960/18) відбулось після ознайомлення з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 09.09.2021 року у адміністративній справі №805/4260/16-а (адміністративне провадження №К/9901/16662/21) лише 08 листопада 2021 року, то  наявні підстави  для звернення  до суду з  клопотанням про  поновлення  строку для  звернення  до суду з  клопотанням  про  поновлення строку для  звернення  з  заявою про  перегляд  судового  рішення  за винятковими  обставинами.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про поновлення строку для звернення із заявою про перегляд судового рішення за винятковими обставинами - відмовлено.
Заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення по справі №820/5040/16 за винятковими обставинами за позовом ОСОБА_1 до Регіонального відділення фонду державного майна України по Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу повернуто заявнику без розгляду.
Повертаючи заяву ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що заявник пропустив встановлений п. 4 ч. 1 ст. 363 КАС України строк для звернення до суду з заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами без поважних причин.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на її прийняття з порушенням норм процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, при невідповідності висновків, викладених в ухвалі, обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2021 у адміністративній справі № 820/5040/16 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач, з посиланням на положення п. 2 ч. 2 ст. 363 КАС України, вказує, що заява про перегляд судового рішення по справі № 820/5040/16 за винятковими обставинами подана ним в межах десяти років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили - 03.04.2017, що свідчить про те, що правових підстав для твердження про неможливість поновлення строку для її подання не вбачається. При цьому, на переконання позивача, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання про поновлення строку для подання заяви, не спростував поважності наведених заявником причин його пропуску, які обумовлені ознайомленням останнього з рішенням Другого сенату Конституційного Суду України 08 листопада 2021 року, та не зазначив, з якого моменту мав початись його відлік.  
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не визнана судом обов`язковою, колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Відповідно до частини першої статті 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
Згідно з пунктом 1 частини п`ятої статті 361 КАС України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.
Пунктом 4 частини першої статті 363 КАС України визначено, що заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня офіційного оприлюднення відповідного рішення Конституційного Суду України.
Пунктом 2 частини другої статті 363 КАС України передбачено, що з урахуванням положень частини першої цієї статті заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана з підстав, визначених пунктами 2, 3 частини другої та частиною п`ятою статті 361 цього Кодексу, - не пізніше десяти років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.
Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 364 КАС України до заяви додаються: у разі пропуску строку на подання заяви - клопотання про його поновлення.
Згідно з частиною третьою статті 363 КАС України, строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуте за виключними обставинами, якщо Конституційним Судом України встановлена неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи та якщо рішення суду ще не виконане.
Своєю чергою, заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами з цієї підстави, учасники справи можуть подати протягом тридцяти днів з дня офіційного оприлюднення відповідного рішення Конституційного Суду України, але не пізніше десяти років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.
Отже, вказаними вище нормами статті 363 Кодексу адміністративного судочинства України чітко визначено строки в межах яких може бути подано заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами, та які, у певних випадках, не можуть бути поновлені.
Матеріали справи свідчать, що як на виключну обставину заявник покликався на ухвалення Другим сенатом Конституційного Суду України рішення від 04 вересня 2019 року № 6-р(ІП/2019 у справі №3-425/2018 (6960/18), яким визнано такими, що відповідають Конституції України (є конституційними), положення частини третьої ст. 40 КЗпП України. 
Разом з цим, колегія суддів зазначає, що рішення Конституційного Суду України від 04 вересня 2019 року № 6-р(ІП/2019 у справі №3-425/2018 (6960/18) опубліковане 08.10.2019 в Офіційному віснику України № 77, код акта 96209/2019.
Згідно з відбитком реєстраційного штампу, заява ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами надійшла до суду 09 листопада 2021 року, тобто після спливу  строку передбаченого пунктом 4 частини 1 статті 363 КАС України.
Колегія суддів зазначає, що законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.
Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006, заява №23436/03).
Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.
Підстави пропуску строку можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання, заяви (скарги).
Враховуючи викладене, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації права щодо перегляду судового рішення у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск такого строку з поважних причин.
ОСОБА_1 у заяві вказував про те, що строк звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами пропущений ним з поважних причин, оскільки про прийняття вказаного рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 04 вересня 2019 року № 6-р(ІП/2019 у справі №3-425/2018(6960/18) йому стало відомо з постанови Верховного Суду від 09.09.2021 року у адміністративній справі №805/4260/16-а (адміністративне провадження №К/9901/16662/21).
Судом першої інстанції обґрунтовано не визнано такі причини пропуску строку звернення до суду із заявою поважними, оскільки перебіг строку на подачу заяви розпочався з дня опублікування Рішення Конституційного Суду України від 04 вересня 2019 року № 6-р(ІП/2019 у справі №3-425/2018(6960/18) та момент ознайомлення із постановою Верховного Суду не впливають на зазначений строк.
Доказів на підтвердження того, що існували будь-які обставини, які створили перешкоди та заважали заявнику вчасно звернутися до суду за захистом прав, позивачем не надано, а доводи щодо того, що на час звернення із заявою не є вичерпним граничний строк для її подання, визначений п. 2 ч. 2 ст. 363 КАС України, не бути визнані судом обґрунтованими та розцінюватись як належна та поважна обставина в обґрунтування поважності причин пропуску строку на звернення до суду з даною заявою, оскільки вказаною статтею встановлено тридцятиденний строк для подання заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами у випадку, зокрема, встановленої Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане. При цьому моментом відкриття такої обставини є день, коли було офіційно оприлюднено відповідне рішення Конституційного Суду України. Застережень щодо дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про дату офіційного оприлюднення такого рішення, як підставу поновлення строку звернення до суду з відповідною заявою чинне законодавство не містить.
Згідно з ч. 4 ст. 366 КАС України крім випадків, визначених статтею 169 цього Кодексу, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами також повертається заявникові без розгляду, якщо заява подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 363 цього Кодексу, і суд відхилив клопотання про його поновлення.
Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано відхилив клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку для звернення із  заявою про  перегляд  судового  рішення  за винятковими  обставинами та дійшов правильного висновку щодо наявності підстав для повернення без розгляду заяви позивача.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2021 по справі № 820/5040/16 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 	(підпис)	С.П. Жигилій	
Судді	(підпис)  (підпис) 	О.А. Спаскін    Я.В. П`янова   	
Повний текст постанови складено  14.06.2022 року