КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

№ справи: 752/17201/19-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4085/2022
Головуючий у суді першої інстанції: Колдіна О.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ  
 
05 травня 2022   року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:
          головуючий  - Немировська О.В., 
          судді - Махлай Л.Д.,  Ящук Т.І.
розглянувши у порядку письмового  провадження   цивільну справу за  позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Галицька»  про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди
 за апеляційною скаргою  представника  ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва    від  06 вересня  2021 р. 
 
встановив:
в  серпні 2019  року ОСОБА_1   звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з  ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» на його користь матеріальну шкоду в розмірі 100 000 грн., стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 1 576 грн., моральну шкоду в розмірі 50 000  грн., покласти судові витрати  на відповідачів пропорційно, посилаючись на те, що шкоду йому було завдано в результаті ДТП, яка сталась 10.11.2016 року з вини  відповідача ОСОБА_2 , що було встановлено вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 15 лютого 2018 року. На момент ДТП цивільна відповідальність ОСОБА_2 була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Галицька».  
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 06 вересня  2021 року позов було задоволено частково - стягнуто з відповідача ОСОБА_2   на користь позивача моральну  шкоду в розмірі 35 000 грн. та судовий збір в сумі 35 грн. В іншій частині позовних вимог було відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник  позивача - ОСОБА_3   подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити вказані вимоги, посилаючись на невідповідність висновку суду обставинам справи та те, що  судом першої інстанції не було повно досліджено всі обставини по справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді Немировської О.В.,  дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню  з таких підстав.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що   10.11.2016  на пр. Глушкова у м. Києві сталась ДТП з вини ОСОБА_2 ,  що було встановлено вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 15 лютого 2018 року. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2   була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Галицька»  на підставі Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/1585582 від 26.10.2016.  В результаті ДТП було ушкоджено належний йому автомобіль марки «Gelly», державний номерний знак НОМЕР_1 , під його керуванням, а також він отримав тілесні ушкодженні середнього ступеня тяжкості. Оскільки автомобіль є фізично знищеним, позивач просив стягнути зі страховика його вартість - 96 944 грн., вартість послуг по транспортуванню до стоянки - 720 грн. та послуги за зберігання транспортного засобу  - 2 112 грн., витрати за складання звіту про оцінку транспортного засобу - 1 800 грн., що загалом становить 101 576 грн., однак в межах страхової суми - 100 000 грн.  
З ОСОБА_2 позивач просив стягнути матеріальну шкоду в сумі 1 576 грн., що є залишком від суми матеріальної шкоди, який перевищує страхову суму, а також стягнути моральну шкоду в розмірі 50 000 грн., яка полягає у душевних стражданнях внаслідок отримання тілесних ушкоджень та пошкодження автомобіля, і неможливість його подальшої експлуатації. 
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 06 вересня  2021 року позов було задоволено частково - стягнуто з відповідача ОСОБА_2   на користь позивача моральну  шкоду в розмірі 35 000 грн. та судовий збір в сумі 35 грн. В іншій частині позовних вимог було відмовлено.
Рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимоги про відшкодування моральної шкоди сторонами по справі не оскаржується та судом апеляційної інстанції не перевіряється.
Відмовляючи в задоволенні вимог про відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів вартість залишків автомобіля після ДТП. 
Такий висновок суду першої інстанції не можна визнати законним та обґрунтованим, оскільки він не відповідає встановленим по справі обставинам. 
Як видно з матеріалів справи, 10.11.2016  на пр. Глушкова у м. Києві сталась ДТП, в результаті якої було ушкоджено належний ОСОБА_1 , автомобіль та він отримав тілесні ушкодження.  Вказана ДТП сталась з  вини ОСОБА_2 в наслідок порушення ним Правил дорожнього руху,   що було встановлено вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 15 лютого 2018 року. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2   була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Галицька»  на підставі Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/1585582 від 26.10.2016.  
Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 15 лютого 2018 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Як встановлено у вироку, ОСОБА_2 10.11.2016 керуючи технічно справним автомобілем, не був уважним, не вибрав безпечної швидкості руху, не зреагував на зміну дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції,  в зв`язку з чим допустив зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_1 , чим порушив вимоги пп. 2.3 б), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху. Також у вироку зазначено, що потерпілий не оспорював фактичні обставини провадження. 
Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. 
Відповідно до ч. 1  ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.  
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-ІV) об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Статтею 6 Закону № 1961-ІV зазначається, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Страхове відшкодування за страховим полісом відшкодовується потерпілій третій особі в разі настання цивільно-правової відповідальності водія забезпеченого транспортного засобу.
В п. 1.6. та 1.7. ч. 1 ст. 1 вказаного Закону дано визначення  власників транспортних засобів, якими є юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах;  а забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.
В ст. 28 Закону № 1961-ІV закріплено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначав, що страховик не проводив оцінку залишкової вартості належного йому автомобіля,  а визначив її на власний розсуд в сумі 38 000 грн. 35 коп. та додав до позовної заяви Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №14С/12/16/1, який було виготовлено 18.12.2016 ПП «Галавтоекспертиза», оцінювачем ОСОБА_4 на замовлення позивача.  Однак вказана сума також страховиком сплачена не була. В даному Звіті було визначено вартість належного позивачу автомобіля на момент ДТП в сумі 96 944 грн., вартість відновлювального ремонту 206 123 грн. 87 коп., коефіцієнт фізичного зносу - 0,57.
Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23 лютого 2017 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки він  10.11.2016, керуючи автомобілем не виконав вимоги п. 2.3. б), 10.4 ПДР, а саме - не врахував дорожню обстановку, при здійсненні розвороту не надав перевагу в русі транспортному засобу, який рухався в зустрічному напрямку, що призвело до зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_2 . 
В матеріалах справи також міститься надана позивачем відповідь страховика на його звернення  від 15.11.2018. У листі зазначається, що згідно Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №14С/12/16/1, який було виготовлено 18.12.2016 ПП «Галавтоекспертиза», оцінювачем ОСОБА_4 , вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу дорівнює ринковій вартості автомобіля та становить 96 943 грн. 70 коп. Вартість автомобіля після ДТП страховик оцінив в сумі 20 943 грн. Одночасно  страховик зазначив, що ОСОБА_1 також допустив порушення ПДР, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності, а тому визначив ступінь вини кожного з водіїв-учасників ДТП як 50% та запропонував узгодити з ним розмір страхового відшкодування в сумі 38 000 грн. 85 коп. 
Відповідно до листа МТСБУ від 04.07.2019 на звернення позивача, вжиті Юридичним департаментом МТСБУ заходи не призвели до позитивного результату, заходи впливу МТСБУ застосувати не може, оскільки членство зазначеного страховика в МТСБУ припинено. 
Суд першої інстанції, розглядаючи заявлений позов, визначив ступінь вини водія ОСОБА_2 - 70%, а ОСОБА_1 - 30%.  В апеляційній скарзі апелянт погоджується із даним висновком суду першої інстанції. 
Однак у стягненні страхового відшкодування на користь позивача зі страховика суд першої інстанції відмовив, посилаючись на те, що ним не було надано доказів щодо вартості  належного йому автомобіля після ДТП. 
При цьому судом першої інстанції не було враховано наявні в матеріалах справи докази, що надавали можливість визначити розмір матеріальної шкоди, заподіяної позивачу та вирішити заявлені вимоги про відшкодування матеріальної шкоди.
Відповідно до зазначених вище доказів страховиком при визначенні вартості належного позивачу автомобіля на момент ДТП було враховано наданий ним Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №14С/12/16/1, який було виготовлено 18.12.2016 ПП «Галавтоекспертиза», оцінювачем ОСОБА_4 у вказаному Звіті вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу дорівнює ринковій вартості автомобіля та становить 96 943 грн. 70 коп. Отже страховик погодився із визначеною вартістю пошкодженого автомобіля. Одночасно страховик визначив вартість  залишків автомобіля після ДТП в сумі  20 943 грн. та запропонував позивачу узгодити розмір страхового відшкодування з урахуванням вини обох водіїв. Доказів на спростування визначеної страховиком вартості залишків автомобіля після ДТП позивач не надав, а вважав, що має право на стягнення вартості автомобіля без врахування вартості залишків. Оскільки позивачем не була спростована зазначена вартість залишків, вона може бути взята до уваги для визначення розміру страхового відшкодування, яке підлягає стягненню зі страховика на користь позивача. 
До розміру страхового відшкодування має бути враховано витрати на транспортування автомобіля на стоянку в сумі 720 грн. 
Таким чином, на користь позивача має бути стягнуто зі страховика різницю між вартістю належного йому автомобіля на момент ДТП та вартістю залишків після ДТП. З урахуванням ступеня вини кожного з водіїв, з яким погодився представник позивача в апеляційній скарзі, розмір страхового відшкодування має становити 53 200 грн. 70 коп. Також на користь позивача зі страховика має бути стягнуто витрати на евакуацію транспортного засобу до місця стоянки в сумі 720 грн.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції не вирішив питання про стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, щодо яких позивачем було надано належні докази. 
Відповідно до Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). 
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
В позовній заяві позивач вказав попередній розрахунок витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. В додатку до позовної заяви позивач надав копію Договору про надання професійної правничої допомоги від 09 липня 2019 року, який був укладений ним з Адвокатським об`єднанням «Юркон», Додаткову угоду №1 до Договору про надання професійної правничої допомоги від 09 липня 2019 року, Акт приймання-передачі виконаний робіт від 08 серпня 2019 року, та касовий чек про перерахування коштів на рахунок АО «Юркон» в сумі 10 000 грн.  З урахуванням пропорційності до частини задоволених вимог на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн. 
Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині вирішення вимоги про відшкодування матеріальної шкоди зі страховика і в цій частині слід ухвалити нове судове рішення - про часткове задоволення позовної вимоги.
Також на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подачу позовної заяви та апеляційної скарги пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 1 348 грн.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд
 
постановив:
апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 задовольнити.
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 06 вересня 2021 року скасувати в частині вирішення вимог про відшкодування матеріальної шкоди та стягнення судових витрат.
Ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково та стягнути на його користь з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Галицька» (код ЄДРПОУ 22186790, 76018, м. Івано-Франківськ, вул. Василіянок, 22) страхове відшкодування в сумі 53 920  (п`ятдесят три тисячі  дев`ятсот двадцять) грн. 70 коп.,  витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000 грн. 
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Галицька» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 348 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ч. 3 ст. 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий                                                
 
Судді