П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

13 липня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 946/9471/21	
Головуючий в 1 інстанції: Баннікова Н.В.
          
Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:  
              Головуючого:              Градовського Ю.М.
              суддів:                          Танасогло Т.М., 
                                                    Шеметенко Л.П.            
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 6 квітня 2022р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області, інспекторі Відділу організації несення служби у м.Ізмаїлі Управління патрульної поліції в Одеській області Хлєвного Володимира Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И Л А:
У листопаді 2021р. ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом Управління патрульної поліції в Одеській області, інспекторі Відділу організації несення служби у м.Ізмаїлі УПП в Одеській області Хлєвного В.О. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДПО №608289 від 26.10.2021р..
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 26.10.2021р. о 15.36год. працівником поліції було зупинено автомобіль, яким він керував, за порушення п.9.8 ПДР, а саме за те, що позивачем не було увімкнене ближнє світло фар в тунелі. Інспектор попросив показати документи на транспортний засіб та посвідчення водія, при цьому позивач виявив бажання скористатися допомогою адвоката та в його присутності може передати всі документи, які потрібні. Проте, інспектор Нікшич Б.О. відповів, що адвокат може прибути в суд для захисту інтересів ОСОБА_1 , а після чого попросив будь який документ, що підтверджує особу.
На вимогу працівника патрульної служби, позивач пред`явив пенсійне посвідчення, а також показав наявність посвідчення водія та свідоцтво на ТЗ, з якими інспектор був спроможний ознайомитись. В подальшому, інспектор Нікшич Б.О. пішов в автомобіль, а через деякий час приніс ОСОБА_1  постанову та попросив почекати. Через деякий час, а саме о 16:20год. ОСОБА_2 приніс ще одну постанову, по якій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення п.2.1 ПДР, а саме керування ТЗ особою, яка не має при собі посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документу на ТЗ, полісу страхування.  
Позивач вважає, що вказана постанова прийнята незаконно, оскільки він був безпідставно зупинений працівниками поліції та порушення ПДР не вчиняв, оскільки у тій місцевості відсутні будь-які тунелі, а тому інспектор не мав права вимагати від нього жодних документів. 
Також, позивач зазначив, що він надав робітникам поліції для ознайомлення пенсійне посвідчення, а також показав наявність посвідчення водія та свідоцтва на транспортний засіб. Крім того, таким чином вважає, що він пред`явив посвідчення водія та реєстраційні документи на транспортний засіб. 
На підставі вищевикладеного, позивач просив постанову серії ДПО18 №608289 від 26.10.2021р. визнати протиправною та скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити.
Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.
Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 6 квітня 2022р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.
Сторони були сповіщені про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку. 
Під час підготовки справи до розгляду, представником позивача було подано клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 4.07.2022р. було задоволено вказане клопотання та призначено розгляд справи 6.07.2022р. в режимі відеоконференції.
Відтак, представник позивача приймав участь у судовому засідання за допомогою відеозв`язку, надав відповідні пояснення щодо обставин справи та не заперечував про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.
Представник патрульної поліції в судове засідання (6.07.2022р.) не з`явився, про причини неявки не повідомив, при цьому, подав клопотання про розгляд справи без його участі, в порядку письмового провадження.
З урахуванням належного сповіщення сторін, судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що надані відповідачем суду докази підтверджують факт вчинення позивачем порушення вимог  п.2.1 ПДР  України, а тому оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ДПО18 №608289 від 26.10.2021р. є правомірною, прийнятою з дотриманням вимог КУпАП  та скасуванню не підлягає.
Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що 26.10.2021р. о 15.36год. працівником поліції за адресою: Одеська область, автодорога М-15 (Одеса - Рені (на Бухарест)), км 220 = 500м було зупинено автомобіль VOLKSWAGEN TPANSPORTER, державний номер НОМЕР_1 , яким керував позивач, за порушення п.9.8 ПДР, а саме за те, що позивач рухався поза населеним пунктом без денних ходових вогнів та не були увімкнені фари ближнього світла фар. 
Як вбачається із наданих відеозаписів, що інспектором після зупинки вказаного автомобіля було роз`яснено його права та обов`язки при розгляді справи про дане правопорушення та о 16:17год. було запропоновано надати посвідчення водія і реєстраційний документ на транспортний засіб. Проте, водій повідомив, що бажає скористуватись правом отримання правової допомоги і надасть документи тільки у присутності такої допомоги. На що останньому робітником поліції було повідомлено, що він може користуватись правом отримання правової допомоги, але документи повинен надати, в іншому випадку буде складено матеріали за порушення вимог п.2.1 ПДР, а саме за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб.
Крім того, робітниками поліції неодноразово роз`яснювалось водію необхідність надання посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документу на транспортний засіб, проте останнім вимоги так і не виконувались.
В подальшому, водію було запропоновано надати будь-який документ, що посвідчує його особу, на що робітникам поліції було надано для огляду пенсійне посвідчення на прізвище ОСОБА_1 , у свою чергу водія востаннє було повідомлено про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення  вимог п.2.1 ПДР,  на що ОСОБА_1 повідомив про наявність у нього посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційного документу на транспортний засіб, однак не надав їх.
На підставі вказаного, о 16:37год. 26.10.2021 р. інспектором Відділу організації несення служби у м.Ізмаїл УПП в Одеській області Хлєвним В.О. було оголошено водію ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за    порушення  вимог п.2.1 ПДР, а саме керування транспортним засобом, не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, поліса страхування, що передбачено ч.1  ст.126 КУпАП.
Аналізуючи встановлені обставини та надані відеозаписи, судова колегія вважає, що за вказаний період часу з 16:05год. по 16:37год. ОСОБА_1 міг скористуватись своїм правом отримання правової допомоги, однак не зробив цього. При цьому, під час усієї розмови із робітниками поліції періодично розмовляв по телефону, здійснював відповідні відеозаписи, запитував інформацію тощо, додаткових заяв позивач інспектору не подавав.
Як вбачається із постанови по справі про адміністративне правопорушення Серії ДПО18 №608289 від 26.10.2021р., що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN TPANSPORTER, днз НОМЕР_1 , на автодорозі Одеса-Рені, порушив  п.2.1 ПДР, а саме керував транспортним засобом, не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, поліса страхування, чим порушив ч.1  ст.126 КУпАП  (а.с.6).
Вказаною постановою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1  ст.126 КУпАП, із накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425грн..
Перевіряючи законність та обґрунтованість постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, судова колегія виходить з наступного.
За правилами  ст.19 Конституції України    органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені    Конституцією    та законами України.
Приписами п.1  ст.247 КУпАП  встановлено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.
Виходячи зі    ст. 8 ЗУ «Про Національну поліцію»    - поліція діє виключно на підставах,    у межах повноважень та у спосіб, що визначені    Конституцією    та законами України.
У    ст.62 ЗУ «Про Національну поліцію»    закріплено гарантії професійної діяльності поліцейського, а саме: поліцейський під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави. Законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.
Положеннями ст.23 ЗУ «Про Національну поліцію»    встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань: виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням    ПДР  руху    його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до п.5 ч.1    ст.213 КУпАП    справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.
У відповідності до ч.1,2    ст.222 КУпАП    органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні    ПДР, відповідальність за які передбачена зокрема    ст.126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Положеннями ч.2    ст.258 КУпАП    передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
У відповідності до ч.4    ст.258 КУпАП    у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог    ст.283 цього Кодексу.
Так, відповідно до    ст.283 КУпАП,    розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Зазначені норми права вказують на те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1    ст.126 КУпАП    виноситься на місці вчинення правопорушення. У такому випадку не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими    розділом IV КУпАП.
Отже, апеляційний суд зазначає, що чинним законодавством України уповноваженим працівникам підрозділів патрульної служби Національної поліції, які мають спеціальні звання, надано право на місці вчинення адміністративного правопорушення від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення зокрема за адміністративні правопорушення, передбачені ч.1    ст.126 КУпАП, без складання відповідного протоколу.
У відповідно до    ст.251 КУпАП    доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Як встановлено в суді першої інстанції та підтверджено під час розгляду апеляційної скарги, факт ненадання ОСОБА_1 посвідчення    водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу підтверджується наданими поясненнями та наданими до справи відеоматеріалами. 
З наданих до справи матеріалів підтверджується факт не надання позивачем документів на підтвердження права керування транспортним засобом та належності транспортного засобу певній особі.
З урахуванням встановлених обставин та фактів, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , оскільки матеріалами підтверджено факт порушення вимог ПДР.
В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті. 
За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,316 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
          Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 6 квітня 2022р. – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

                    Головуючий:                                                                      Ю.М. Градовський

                                                                                

                       Судді:                                                                                    Т.М. Танасогло                              

                                                            
                    
                                                                                                    Л.П. Шеметенко