П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

19 липня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 420/8078/21	
Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г.П.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Шляхтицького О.І.,
суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,

секретар – Насарая А.В.,

за участю: представника позивача – Голянтова В.К.,
       представника відповідача – Осадчого  Д.І.
       представника третьої особи – Сузанської Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» на рішення Одеського окружного адміністративного суду  від 11.11.2021 по справі  № 420/8078/21 за позовом   Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Одеській області до    Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси», за участю третьої особи    Акціонерного товариства "ДТЕК Одеські електромережі" про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду, –

                                      ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог.

У травні 2021 року Головне управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Одеській області звернулась з вищевказаним адміністративним позовом, в якому просило застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) до комунального підприємства “Теплопостачання міста Одеси”, ЄДРПОУ: 34674102, за адресою: 65029, м. Одеса, вул. Балківська, буд. 1-б,
-          у спосіб: у вигляді повного зупинення експлуатації будівель, споруд та приміщень комунального підприємства “Теплопостачання міста Одеси”, за адресою: 65029, м. Одеса, вул. Балківська, буд. 1-б;
- у порядок: шляхом відключення за допомогою фахівців енергопостачальної організації Акціонерного товариства “ДТЕК Одеські електромережі” вищевказаних приміщень від джерел електропостачання (або інших електромереж, електроприладів, пристроїв, обладнання, установок); обмеження до них доступу, за винятком проведення робіт з усунення недоліків наданих в акті перевірки № 70 від 23.02.2021, до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки зазначених в акті перевірки № 70 від 23.02.2021р.
В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що за наслідками проведення планової перевірки об`єкта відповідача встановлено порушення, які зафіксовано в акті перевірки № 70 від 23.02.2021. При цьому зазначено, що порушення, відображені у пунктах 1-18, 21 акта є такими, що впливають на ризик виникнення надзвичайної ситуації, аварії чи пожежі, що можуть спричинити загрозу життю та здоров`ю людей, а також неможливість їх ефективної ліквідації та рятування людей. Будь-яких скарг під час проведення планового заходу чи заперечень на акт №70 від 23.02.2021, який вручено директору комунального підприємства “Теплопостачання міста Одеси”  Поздняковій Г.І., не надходило. Позивач зазначив, що подальша експлуатація будівлі, споруди, приміщення, територію комунального підприємства “Теплопостачання міста Одеси” з виявленими під час перевірки порушеннями створює реальну та невідворотну загрозу життю та здоров`ю людей, а не усунення виявлених під час перевірки порушень впливає на забезпечення безпеки експлуатації об`єкту відповідно до вимог протипожежних норм, техногенної безпеки та цивільного захисту; на своєчасність виявлення надзвичайної ситуації, пожежі; на ліквідацію пожежі, надзвичайної ситуації та ліквідації її наслідків, на евакуацію людей та їх захисту від наслідків пожежі, надзвичайної ситуації тощо. 
Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Акціонерного товариства “ДТЕК Одеські електромережі” до суду першої інстанції надійшли пояснення, в яких в обґрунтування правової позиції зазначено про відсутність підстав для залучення товариства в якості третьої особи. На думку третьої особи, обраний позивачем спосіб в частині залучення АТ “ДТЕК Одеські електромережі” є неефективним, оскільки не передбачає яким чином та у якому порядку має здійснюватись залучення фахівців АТ “ДТЕК Одеські електромережі”, а також порушує права та законні інтереси АТ “ДТЕК Одеські електромережі”.
Відповідач проти задоволення позову заперечував, надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що застосування заходів реагування у вигляді повного припинення використання будівель та споруд відповідачем є крайнім, необґрунтованим та передчасним заходом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 11 листопада 2021 року позов  задовольнив частково.
Застосував заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) до комунального підприємства “Теплопостачання міста Одеси”, ЄДРПОУ: 34674102, за адресою: 65029, м. Одеса, вул. Балківська, буд. 1-б,
-          у спосіб: у вигляді повного зупинення експлуатації будівель, споруд та приміщень комунального підприємства “Теплопостачання міста Одеси”, за адресою: 65029, м. Одеса, вул. Балківська, буд. 1-б;
- у порядок: шляхом відключення вищевказаних приміщень від джерел електропостачання (або інших електромереж, електроприладів, пристроїв, обладнання, установок); обмеження до них доступу, за винятком проведення робіт з усунення недоліків наданих в акті перевірки № 70 від 23.02.2021 р., до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки зазначених у п.п. 1, 3, 20, 21 акту перевірки № 70 від 23.02.2021р., п.п.1, 2, 4, 5 акту перевірки № 914 від 06.10.2021р.
В іншій частині вимог - відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, КП “Теплопостачання міста Одеси” подало апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- суд першої інстанції не встановив, що перелічені в акті перевірки недоліки, які позивач вважає порушенням вимог законодавства, не створюють реальну загрозу життю та здоров`ю людей, а усунення цих порушень вимагає вжиття заходів реагування саме у вигляді повного припинення використання будівель та споруд;
- суд першої інстанції неправильно, неповно застосував статтю 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», оскільки ця стаття виключає презумпцію відповідальності відповідача лише за формальне порушення ним законодавства; 
- позивач не подав докази «наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг», а суд не встановив та не досліджував такі підстави, хоча таке право передбачено у ч.7. ст. 7 Закону, за наявності для цього підстав;
- суд першої інстанції не обґрунтував, чому необхідно застосувати саме повну заборону експлуатації, а не часткову;
- суд першої інстанції не надав мотивовану оцінку аргументу відповідача щодо того, що позивач не навів посилання на норму закону, яка передбачає спосіб заборони експлуатації шляхом відключення приміщень від джерела електропостачання;
- суд першої інстанції не надав мотивовану оцінку аргументу відповідача щодо того, що позивач не довів, що застосування заходів реагування у вигляді повного припинення використання будівель та споруд відповідачем є вкрай необхідним, а обрання його є доцільним;
- суд першої інстанції не надав мотивовану оцінку аргументу відповідача щодо того, що з 25 пунктів Акту №70 відповідачем на день ухвалення оскаржуваного рішення було усунуто недоліки за 21 пунктами. При цьому, недоліки за пунктом 3 Акту № 70 є складовою недоліків за пунктом 1, тобто - обладнання системою оповіщення про пожежу та керування евакуацією людей (п. 3) вже міститься у п. 1 Акту № 70, оскільки згідно з ДБН В.2.5-56:2014 системи протипожежного захисту включають систему оповіщення про пожежу та управління евакуацією людей. Таким чином, з 25 пунктів Акту № 70 залишилося невиконаними три пункти, відображених у Акті № 70, а саме: п.п. 1, 20, 21.
- суд першої інстанції не надав оцінку аргументу відповідача про те, що усунення недоліків у 22 пунктах із 25 Акту № 70 значною мірою зменшило ризик загрози виникнення небезпечної ситуації. Суд не обґрунтував свій довід про те, що не усунення лише цих 3 пунктів порушень створює реальну загрозу життю та здоров`ю людей, як і всі порушення у 25 пунктах, та вимагає вжиття заходів реагування саме у вигляді повного припинення використання будівель та споруд.
- суд першої інстанції безпідставно, бездоказово зробив висновок про наявність пожежної небезпеки на підприємстві, тобто - про наявність неприпустимого ризику. При цьому, суд не встановлював ступінь ризиків на перевіреному позивачем об`єкті, не досліджував докази для визначення ступеня ризику.
- суд першої інстанції безпідставно в оскаржуваному рішенні не дотримався співмірності обраного заходу реагування обсягу та ступеню тяжкості допущених порушень, а також дотримання справедливого балансу між інтересами відповідача і публічними інтересами.
Також, 19.07.2022, у день судового засідання, апелянт надав до суду клопотання про закриття провадження у справі, яке обґрунтовано тим, що у  зв`язку  з  усуненням  підстав  і  предмету  позову,  яке  стало  підставою  для звернення позивача до суду, відсутністю підстав для застосування крайнього заходу реагування у вигляді  повного  зупинення  експлуатації  будівель  є  всі  підстави  для  скасування  рішення Одеського окружного адміністративного суду  від  11 листопада 2021р та закриття провадження у справі.
Проте позивач, та представник третьої особи заперечували проти задоволення клопотання про закриття провадження у справі.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що відповідно до вимог Кодексу цивільного захисту України, наказу ГУ ДСНС України в Одеській області № 359 від 11.12.2020 “Про проведення планових перевірок суб`єктів господарювання” на підставі посвідчення на проведення планової перевірки № 56 від 08.02.2021 провідним інспектором Приморського РВ у м. Одесі ГУ ДСНС України в Одеській області підполковником служби цивільного захисту Осадчим Д.І., у присутності директора КП “Теплопостачання міста Одеси” Позднякової Г.І. та провідного фахівця з питань цивільного захисту КП “Теплопостачання міста Одеси” Покладюка В.О.  здійснено планову перевірку території, будівель, споруд та приміщень, які використовують КП “Теплопостачання міста Одеси”, за адресою: 65029, м. Одеса, вул.   Балківська, буд. 1-б, під час якої перевірено: будівлі, споруди, приміщення, територію з метою перевірки додержання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, за результатами якої складено акт № 70 від 23.02.2021 р. (далі - акт № 70).
Актом № 70 встановлені порушення приписів Кодексу цивільного захисту України (далі - КЦЗУ), Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС України № 1417 від 30.12.2014 р., зареєстрованих у Міністерстві юстиції України від 05.03.2015 р. за №252/26697 (далі – НАПБ А.01.001-2014) та інших чинних нормативно-правових актів, стандартів, нормам і правил у сфері пожежної безпеки, а саме:
1)          ст. 20 КЦЗУ; Розділ V п. 1., п. п. 1.2 НАПБ А.01.001-2014 – приміщення будівель КП не обладнано системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 “Системи протипожежного захисту” (пропонується до виконання з 2008 р.); 
2)          ст. 20 КЦЗУ; Розділ IІІ п. 2, п. п. 2.5 НАПБ А.01.001-2014 – дерев`яні конструкції в будинках усіх ступенів вогнестійкості, крім V, не оброблено вогнезахисним розчином, за винятком вікон, дверей, воріт, підлоги, стелажів (пропонується до виконання з 2008 р.); 
3)          ст. 20 КЦЗУ; Розділ V п. 1, п. п. 1.2 НАПБ А.01.001-2014, ДБН В.2.5-56:2014 “Системи протипожежного захисту” – приміщення будівель не обладнано системою оповіщення про пожежу та управління евакуюванням людей (пропонується до виконання з 2008 р.);
4)          ст. 20 KЦЗУ; Розділ IV п. 1, п. п. 1.12 НАПБ А.01.001-2014 – не надано акти проведення схованих робіт електромережі в планувальних рішень (пропонується до виконання з 2008 р.);
5)          ст.20 КЦЗУ; Pозділ IV п. 2, п. п. 2.27 НАПБ А.01.001-2014 – в кабінеті № 211 ЕРР-2 кондиціонер не встановлено на негорюче облаштування віконного отвору (пропонується до виконання з 2008 р.);
6)          ст. 20 КЦЗУ; Розділ IV п. 2, п. п. 2.26 НАПБ А.01.001-2014 – лінії живлення до кожного побутового кондиціонера, груп кондиціонерів не забезпечено автономним пристроєм електричного захисту (пропонується до виконання з 2016 р.);
7)          ст. 20 КЦЗУ; Розділ ІІІ п. 2, п. п. 2.17 НАПБ А.01.001-2014  – на шляхах евакуації адмінбудівлі (коридор 1, 2, 3 поверхів) демонтовано горючі матеріали якими облицьовані стіни (пропонується до виконання з 2008 р.);
8)          ст. 20 КЦЗУ; Розділ V п. 3, п. п. 3.11 НАПБ А.01.001-2014 – пожежний щит (стенд) не доукомплектований засобами пожежогасіння, а саме: вогнегасники – 3 шт., ящик з піском – 1 шт., протипожежне покривало – 1 шт., багор або лом та гак – 2 шт., лопати – 2 шт., сокири – 2 шт., на пожежних щитах (стендах) вказати їх порядкові номери та номер телефону для виклику пожежно-рятувальних підрозділів (пропонується до виконання з 2008 р.);
9)          ст. 20 КЦЗУ; Розділ ІV п. 1, п. п. 1.18 НАПБ А.01.001-2014 – в кабінетах №№202, 313, 311, 310, 307, 216, приймальні дозволяється використання побутових електронагрівальних приладів (чайник, мікрохвильові печі), де їх застосування заборонено; 
10)          ст. 20 КЦЗУ; Розділ ІІІ п. 2, абзац 3 Наказу МВС України № 879 від 05.11.2018 р. – персонал об`єкту не забезпечено засобами колективного та індивідуального захисту згідно норм належності (пропонується до виконання з 2016 р.);
11)          ст. 20, 55 КЦЗУ; Розділ ІІ п. 5, п. 6 НАПБ А.01.001-2014    - не відкориговані плани (схеми) евакуації людей і матеріальних цінностей на випадок пожежі; 
12)          ст. 20 КЦЗУ; Розділ ІІ п. 8 НАПБ А.01.001-2014 – територію об`єкта, а також будинки, споруди, приміщення не забезпечено відповідними знаками безпеки. Знаки безпеки, їх кількість, а також місця їх встановлення повинні відповідати ДСТУ ISO 6309:2007 “Протипожежний захист. Знаки безпеки. Форма та колір” (ISO 6309:1987, IDT) та ГОСТ 12.4.026-76 “ССБТ. Цвета сигнальные и знаки безопасности;
13)          ст. 20 КЦЗУ; Розділ ІІІ п. 2, п. п. 2.16 НАПБ А.01.001-2014 – на вікнах приміщень, де перебувають люди, не демонтовані глухі грати, вони повинні розкриватися, розсуватися або зніматися; під час перебування в цих приміщеннях людей грати мають бути відчинені (зняті); 
14)          ст. 20 КЦЗУ; Розділ ІІІ п. 2, п. п. 2.37 НАПБ А.01.001-2014 –  допускається розміщення під сходовою кліткою будь-яких приміщень (охорона); 
15)          ст. 20 КЦЗУ; Розділ IV п. 1, п. п. 1.8 НАПБ А.01.001-2014 –  допущено улаштування та експлуатацію тимчасових електромереж по всій адмінбудівлі та приміщеннях ЕРР-2; 
16)          ст. 20 КЦЗУ; Pозділ IV п. 1, п. п. 1.17 НАПБ А.01.001-2014 – електророзетки, вимикачі, перемикачі та інші подібні апарати в коридорі 1, 2, 3 поверхів та встановлено на не горючі основи (конструкції) або з підкладанням під них суцільного негорючого матеріалу, що виступає за габарити апарата не менше ніж на 0,01 метра;
17)          ст. 20, 55 КЦЗУ; Розділ IІІ п. 2, п. п. 2.31 НАПБ А.01.001-2014    – сходові клітки, внутрішні відкриті та зовнішні сходи, коридори, проходи, та інші шляхи евакуації не забезпечено евакуаційним освітленням відповідно до вимог ДБН В.1.1.-7-2016 “Пожежна безпека об`єктів будівництва”, ДБН В.2.5-23-2010 “Проектування електрообладнання об`єктів цивільного призначення” та Правил улаштування електроустановок. Світильники евакуаційного освітлення повинні вмикатися з настанням сутінків у разі перебування в будинку людей;
18)          ст. 20 КЦЗУ; п. 20 наказ МНС України № 98 від 23.02.2006 р.; п. 7, 24 наказ МНС України від №338 від 18.12.2020 р. – не проведено встановленим порядком ідентифікацію  об`єкту з урахуванням всіх названих джерел небезпеки;
19)          п. 10 наказ МНС України № 98 від 23.02.2006 р., ст. 12 наказ МНС України від 16.08.2005 р. № 140 “Про внесення змін до наказу МНС України №338 від 18.12.2000 р.” – не узгоджено ідентифікацію об`єкту з Головним управлінням ДСНС України в одеській області за адресою: м. Одеса, вул. Прохорівська, 6; 
20)          ст. 20 КЦЗУ; Розділ ІІІ п. 2, п.п. 2.9 НАПБ А.01.001-2014  “Правила будови електроустановок. Електрообладнання спеціальних установок”  НПАОП 40.1-1.32-01– не надано розрахунки щодо визначення для всіх будівель і приміщень виробничого, складського призначення категорії щодо вибухопожежної та пожежної безпеки “Норми визначення категорій приміщень, будинків та зовнішніх установок за вибухопожежною та пожежною небезпекою”, а також клас зони; 
21)          ст. 20 КЦЗУ; Розділ ІV п. 1, п.п. 1.21 НАПБ А.01.001-2014  – будівлю не забезпечено блискавкозахистом у відповідності до вимог ДСТУ Б В.2.5-38:2008 “Інженерне обладнання будинків і споруд. Улаштування блискавкозахисту будівель і споруд”; 
22)          ст. 20 КЦЗУ; Розділ V п. 3, п.п. 3.9 НАПБ А.01.001-2014  - не надано розрахунки визначення необхідної кількості вогнегасників здійснити відповідно до Правил експлуатації та типових норм належності вогнегасників, затверджених наказом МВС України від 15.01.2018 р. № 25, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України від 23.02.2018 р. №225/31677; 
23)          Розділ ІІІ п. 1.19 НАПБ А.01.001-2014 – допускається тютюнопаління в невстановленому місці; 
24)          ст. 55 КЦЗУ; Розділ ІІІ п. 2, п. п. 2.1  НАПБ А.01.001-2014 – кабінет №107 (столярна майстерня) захаращена горючим матеріалам; 
25)          ст. 20 КЦЗУ; Розділ ІІ п. 11 НАПБ А.01.001-2014  – зобов`язати працівників об`єкта дотримуватися встановленого протипожежного режиму, виконувати вимоги цих Правил та інших нормативно-правових актів з питань пожежної безпеки.
Акт перевірки № 70 від 23.02.2021 вручено директору Комунального підприємства “Теплопостачання міста Одеси”  Поздняковій Г.І.
Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що станом на час розгляду справи по суті залишились не усунутими порушення, зазначені у п.п. 1, 3, 20, 21 акту перевірки № 70 від 23.02.2021р., п.1, 2, 4, 5 акту перевірки № 914 від 06.10.2021р.
При цьому, суд зазначив, що наведені суду доводи відповідача, які за наміром покликані забезпечити експлуатацію будівель, споруд, приміщень, територій КП “Теплопостачання міста Одеси” не дають можливості суду дійти висновку відносно того, що існуюча загроза життю та здоров`ю людей може бути усунута в інший спосіб, ніж ліквідація передумов цих шкідливих наслідків шляхом застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) у спосіб, який просить позивач до повного усунення виявлених під час перевірки недоліків.
Отже, беручи до уваги наявність загрози життю та/або здоров`ю людей, а також з метою недопущення спричинення шкоди життю чи здоров`ю людей, суд застосував заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) будівель, споруд, приміщень територію КП “Теплопостачання міста Одеси”.
Натомість в частині позовних вимог у якій позивач просив застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) до комунального підприємства “Теплопостачання міста Одеси”  у порядок: шляхом відключення за допомогою фахівців енергопостачальної організації Акціонерного товариства “ДТЕК Одеські електромережі”, суд першої інстанції відмовив, оскільки остання не здійснює діяльність з постачання електричної енергії на ринку електричної енергії з 01.01.2019, а є оператором системи розподілу та здійснює діяльність з розподілу електричної енергії.  
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, Кодексу цивільного захисту України, Закону України     № 877-V від 05.04.2007   “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності”,

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України     № 877-V від 05.04.2007 р. “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності”  (далі -  Закон №       877-V).
Відповідно до ст. 1 Закону № 877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Згідно абзацу 1 ч.     5 ст.4 Закону № 877-V виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.
Частиною 7 ст. 7 Закону № 877-V передбачено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
Відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, та визначенням повноважень органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, права та обов`язки громадян України, іноземців та осіб без громадянства, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності регулює та визначає     Кодекс цивільного захисту України.
Відповідно до     ст. 64 Кодексу цивільного захисту України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб. Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.
До складу центрального органу виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, і його територіальних органів входять: 1) органи державного нагляду у сфері пожежного нагляду; 2) органи державного нагляду у сфері цивільного захисту і техногенної безпеки; 3) підрозділи забезпечення та інші структурні підрозділи.
За приписами ст. 66 Кодексу цивільного захисту України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону.
Статтею 67 Кодексу цивільного захисту України     передбачено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить, зокрема: здійснення державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства органами та суб`єктами господарювання, аварійно-рятувальними службами, зазначеними у     статті 65 цього Кодексу; складання актів перевірок, приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки у разі виявлення таких порушень;  звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.
Відповідно до     Указу Президента України №20/2013 від 16 січня 2013 року “Деякі питання Державної служби України з надзвичайних ситуацій”, Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра оборони України (далі - Міністр).
ДСНС України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сферах цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, профілактики травматизму невиробничого характеру, а також гідрометеорологічної діяльності.
Основними завданнями ДСНС України є: реалізація державної політики у сферах цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, профілактики травматизму невиробничого характеру, а також гідрометеорологічної діяльності; здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням та виконанням вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, за діяльністю аварійно-рятувальних служб.
ДСНС України здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, а також міжрегіональні (повноваження яких поширюються на кілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи (у разі їх створення).
Крім цього, у відповідності до п.3 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого     постановою Кабінету Міністрів України № 1052 від 16 грудня 2015 року, основними завданнями ДСНС України є, зокрема: реалізація державної політики у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій, запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності; здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб; внесення на розгляд Міністра внутрішніх справ пропозицій щодо забезпечення формування державної політики у зазначених сферах; реалізація в межах повноважень, передбачених законом, державної політики у сфері волонтерської діяльності.
ДСНС здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Враховуючи зазначене,  Головне управління ДСНС України в Одеській області є територіальним органом центрального органу виконавчої влади, уповноваженим на забезпечення реалізації державної політики у сферах цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а тому воно наділене повноваженнями здійснювати державний нагляд (контролю) за додержанням та виконанням вимог законодавства у сферах          пожежної і техногенної безпеки і звертатись до суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.
Пожежна безпека – це відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов`язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю (п.     33 ч.1     ст.     2 Кодексу цивільного захисту України).
Відповідно до п.43 ч.1     ст. 2 Кодексу цивільного захисту України      техногенна безпека - відсутність ризику виникнення аварій та/або катастроф на потенційно небезпечних об`єктах, а також у суб`єктів господарювання, що можуть створити реальну загрозу їх виникнення. Техногенна безпека характеризує стан захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій техногенного характеру. Забезпечення техногенної безпеки є особливою (специфічною) функцією захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій.
Згідно з п. 26 ч.1     ст. 2 Кодексу цивільного захисту України     небезпечний чинник – це складова частина небезпечного явища (пожежа, вибух, викидання, загроза викидання небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин) або процесу, що характеризується фізичною, хімічною, біологічною чи іншою дією (впливом), перевищенням нормативних показників і створює загрозу життю та/або здоров`ю людини.
Таким чином, в контексті вищенаведених норм настання реальної загрози життю та здоров`ю людей слід пов`язувати з обставинами, які можуть призвести до займання, розповсюдження вогню, виникнення аварій (катастроф) та з впливом небезпечних факторів, які породжують вказані явища.
Згідно ч.ч.1-3     ст.     68 Кодексу цивільного захисту України     посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов`язані застосовувати санкції, визначені законом.
У разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.
Приписи, постанови, розпорядження центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, щодо усунення порушень встановлених законодавством вимог з питань техногенної та пожежної безпеки можуть бути оскаржені до суду в установлений законом строк.
Відповідно до     ст.70 Кодексу цивільного захисту України     підставами для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів  є: недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення; випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки; нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи; невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність; порушення правил поводження з небезпечними речовинами; відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій; відсутність на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту.
Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.
Виходячи з системного аналізу вищенаведених норм, суд першої інстанції дійшов ґрунтовного висновку, що застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів можливо в тому випадку, якщо суб`єктом господарювання не дотримано вимоги пожежної безпеки, визначених Кодексом цивільного захисту України, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами, за обов`язкової умови, що таке порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки створює загрозу життю та здоров`ю людей.
Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДСНС України в Одеській області було проведено планову перевірку    додержання   та виконання вимог законодавства у сфері    цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки будівель, споруд, приміщень КП “Теплопостачання міста Одеси”. За результатом проведеної перевірки виявлено численні порушення вимог законодавства у сфері пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту. 
Положеннями абз. 1 ч.1     ст.6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) в сфері господарської діяльності"     передбачено, що підставою для здійснення позапланових заходів може бути подання суб`єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням. Отже, керівництво відповідача повинно після усунення всіх порушень звернутись до позивача з клопотанням про проведення повторної перевірки для підтвердження факту виконання усіх приписів щодо додержання законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки.
Абзацом 3 ч.1 ст.     6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) в сфері господарської діяльності" передбачено, що підставою для здійснення позапланових заходів також може бути перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю).
Так, в розумінні ст.ст. 73,     74 КАС України     належними та допустимими доказами усунення порушень у сфері пожежної і техногенної безпеки є виключно матеріали проведених органом управління в порядку     Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) в сфері господарської діяльності"     та     Кодексу цивільного захисту України, планових заходів нагляду (контролю).
Вирішуючи спір, суд враховує, що виявлені під час планового заходу порушення, зазначені у пунктах 1-18, 21 є такими, що впливають на ризик виникнення надзвичайної ситуації, аварії чи пожежі, що можуть спричинити загрозу життю та здоров`ю людей, а відповідачем їх наявність не спростована.
При цьому метою адміністративного позову є превентивна міра, усунення умов, які несуть ризик спричинення шкоди людям.
Відповідачем 08.11.2021 (вх. № 61896/21) надано до суду першої інстанції  копію акта № 914 від 06.10.2021, складеного за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної  та пожежної безпеки, згідно якого виявлено такі порушення:
ст. 20 КЦЗУ; Розділ V п. 1., п. п. 1.2 НАПБ А.01.001-2014 – приміщення будівель КП не обладнано системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 “Системи протипожежного захисту” (пропонується до виконання з 2008 р.) (п. 1 акту перевірки № 70 від 23.02.2021р.); 
ст. 20 КЦЗУ; Розділ V п. 1, п. п. 1.2 НАПБ А.01.001-2014, ДБН В.2.5-56:2014 “Системи протипожежного захисту” – приміщення будівель не обладнано системою оповіщення про пожежу та управління евакуюванням людей (пропонується до виконання з 2008 р.) (п. 3 акту перевірки № 70 від 23.02.2021р.);
ст. 20 КЦЗУ; Розділ ІІІ п. 2, п.п. 2.9 НАПБ А.01.001-2014  “Правила будови електроустановок. Електрообладнання спеціальних установок”  НПАОП 40.1-1.32-01– не надано розрахунки щодо визначення для всіх будівель і приміщень виробничого, складського призначення категорії щодо вибухопожежної та пожежної безпеки “Норми визначення категорій приміщень, будинків та зовнішніх установок за вибухопожежною та пожежною небезпекою”, а також клас зони (пропонується до виконання з 23.02.2021р.) (п. 20 акту перевірки № 70 від 23.02.2021р.);
ст. 20 КЦЗУ; Розділ ІV п. 1, п.п. 1.21 НАПБ А.01.001-2014  – будівлю не забезпечено блискавкозахистом у відповідності до вимог ДСТУ EN62305-1:2012 Захист від блискавки. Частини 1, 2, 3, 4 (EN 62305-1:2011)(пропонується до виконання з 23.02.2021р.) (п. 21 акту перевірки № 70 від 23.02.2021р.). 
Отже, судом першої інстанції встановлено що, станом на час розгляду справи в суді першої інстанції по суті залишились неусунутими порушення, зазначені у п.п. 1, 3, 20, 21 акту перевірки № 70 від 23.02.2021р., п.1, 2, 4, 5 акту перевірки № 914 від 06.10.2021.
В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини. 
При цьому, суд зазначає, що надані представником відповідача на підтвердження здійснення організаційно-практичних заходів щодо усунення порушень у сфері пожежної безпеки, виявлених поза плановою перевіркою та досліджені судом докази не спростовують факт того, що порушення, виявлені за результатами проведення вищезазначеної перевірки, які створюють реальну та невідворотну загрозу життю та здоров`ю людей, відповідачем не усунуто у повному обсязі.
Відповідно до          ст. 3 Конституції України          людина, її життя і здоров`я, і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Отже, саме людина, її життя і здоров`я, зокрема визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Кожен громадянин повинен бути забезпечений безпечними для його життя і здоров`я умовами праці.
Недотримання правил у сфері техногенної та пожежної безпеки може призвести до тяжких наслідків, що є неприпустимим, оскільки порушуватиме конституційно закріплені права людей.
Крім того, дії відповідача щодо усунення порушень, зазначених в акті № 70 від 23.02.2021, з урахуванням положень   ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує, що право кожного на життя охороняється законом та обов`язок захищати право на життя за ст. 2 цієї Конвенції визначається у поєднанні із загальним обов`язком держави за ст. 1 Конвенції, яка визначає гарантування кожному, хто перебуває під юрисдикцією, права і свободи, визначені в Конвенції, суд вважає, що дії відповідача не є пропорційними відносно шкоди, яка може настати в майбутньому для здоров`я та життя громадян. При цьому, апеляційний суд, як і суд першої інстанції вважає необхідним зазначити, що наведені суду доводи відповідача, які за наміром покликані забезпечити експлуатацію будівель, споруд, приміщень, територій КП “Теплопостачання міста Одеси” не дають можливості суду дійти висновку відносно того, що існуюча загроза життю та здоров`ю людей може бути усунута в інший спосіб, ніж ліквідація передумов цих шкідливих наслідків шляхом застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) у спосіб, який просить позивач до повного усунення виявлених під час перевірки недоліків.
З урахуванням наведеного, беручи до уваги наявність загрози життю та/або здоров`ю людей, а також з метою недопущення спричинення шкоди життю чи здоров`ю людей, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) будівель, споруд, приміщень територію КП “Теплопостачання міста Одеси”.
Щодо вимоги про реалізацію вказаних позовних вимог саме за допомогою фахівців АТ “ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ”, колегія суддів зазначає, що в частині відмови у задоволенні позову рішення суду в апеляційному порядку не оскаржувалось, а тому відповідно до частини 1 статті 308 КАС України апеляційний суд не дає правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог шляхом застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) до комунального підприємства “Теплопостачання міста Одеси”, ЄДРПОУ: 34674102, за адресою: 65029, м. Одеса, вул. Балківська, буд. 1-б,
-          у спосіб: у вигляді повного зупинення експлуатації будівель, споруд та приміщень комунального підприємства “Теплопостачання міста Одеси”, за адресою: 65029, м. Одеса, вул. Балківська, буд. 1-б;
- у порядок: шляхом відключення вищевказаних приміщень від джерел електропостачання (або інших електромереж, електроприладів, пристроїв, обладнання, установок); обмеження до них доступу, за винятком проведення робіт з усунення недоліків наданих в акті перевірки № 70 від 23.02.2021, до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки зазначених у п.п. 1, 3, 20, 21 акту перевірки № 70 від 23.02.2021, п.п.1, 2, 4, 5 акту перевірки № 914 від 06.10.2021.
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Доводи апеляційної скарги.

Апеляційна скарга не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведений висновок суду. У ній також не зазначено інших міркувань, які б не були предметом перевірки апеляційного суду та щодо яких не наведено мотивів відхилення такого аргументу.
Додатково апеляційний суд зауважує, що поняття порушення, яке створює загрозу життю та/або здоров`ю людей є оціночним. Водночас, встановлені у цій справі порушення, безперечно, в тій чи іншій мірі створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.
При обранні виключного заходу реагування у вигляді повного зупинення експлуатації будівель, споруд та приміщень комунального підприємства “Теплопостачання міста Одеси”, за адресою: 65029, м. Одеса, вул. Балківська, буд. 1-б. шляхом відключення вищевказаних приміщень від джерел електропостачання (або інших електромереж, електроприладів, пристроїв, обладнання, установок); обмеження до них доступу, за винятком проведення робіт з усунення недоліків наданих в акті перевірки № 70 від 23.02.2021, судом першої інстанції    узгоджується із принципом    співмірності обраного заходу реагування тим порушенням, які виникли, а також дотримання справедливого балансу між інтересами відповідача і публічними інтересами.
Так, суд  враховує, що застосований захід реагування має тимчасовий характер, період дії якого залежить безпосередньо від факту усунення  апелянтом виявлених порушень.
Крім того, застосований до скаржника захід реагування має також спонукаючий характер, направлений на забезпечення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки в приміщенні.
Також, такий захід реагування як повне або часткове зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень - не є санкцією за порушення вимог законодавства з питань техногенної безпеки та охорони праці, а є превентивним заходом, який спрямований на недопущення існування невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення.
Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного суду від 31 жовтня 2018 року, справа № 826/14758/17 та від 26 березня 2020 року, справа № 320/1539/19.
Щодо клопотання відповідача про закриття провадження у справі, у  зв`язку  з  усуненням  підстав  і  предмету  позову,  яке  стало  підставою  для звернення позивача до суду, відсутністю підстав для застосування крайнього заходу реагування у вигляді  повного  зупинення  експлуатації  будівель, колегія суддів вважає, що воно не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Так, як доказ усунення порушень, зазначених  в акті перевірки № 70 від 23.02.2021 представник відповідача надав акт № 245 від 18.07.2022, який складений за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду(контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси», відповідно якого порушень не виявлено.  
Так, слід зауважити, що за правилами частини п`ятої статті 4 Закону України “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності” відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб`єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.
Отже, з аналізу статті 70 Кодексу цивільного захисту України та частини п`ятої статті 4 Закону України “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності” суд апеляційної інстанції    доходить висновку про те, що у разі застосування за рішенням адміністративного суду заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів відновлення роботи таких об`єктів здійснюється згідно вимог частини п`ятої статті 4 Закону України “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності” з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб`єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.
Аналогічну правову позицію висловив  Верховний Суд у постанові від 26 березня 2020 року, справа № 320/1539/19.
До того ж, позивач  та представник третьої особи заперечували проти задоволення клопотання про закриття провадження у справі.
Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, –

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» про закриття провадження у справі – відмовити.
Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду  від 11.11.2021 по справі  № 420/8078/21 – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.
          Дата складення та підписання повного тексту судового рішення – 20 липня 2022 року.

Головуючий суддя 	 	Шляхтицький О.І.	
Судді	    	Домусчі С.Д.    Семенюк Г.В.