справа № 759/25960/21
головуючий у суді І інстанції Дячук С.І.
провадження № 33/824/1148/2022
головуючий суддя Мостова Г.І.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
20 липня 2022 року                                                                           м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мостової Г.І., за участі секретаря Сердюк К.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 21 грудня 2021 року
у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, -
в с т а н о в и в :
Відповідно протоколу про адміністративне правопорушення від 06 листопада 2021 року серії ААБ № 219495, ОСОБА_2 06 жовтня 2021 року, близько 00 год. 10 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «АУДІ», номерний знак НОМЕР_1 , у місті Києві по проспекту Перемоги (Брест-Литовське шосе, 7-б у напрямку міста Житомир), на порушення вимог пунктів 2.3б, 12.1, 13.1 ПДР, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «МАН», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався у попутному напрямку, у результаті чого вказані автомобілі були пошкоджені. 
Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 21 грудня 2021 року провадження у справі про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, закрито у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , який є власником транспортного засобу марки «МАН», номерний знак НОМЕР_2 , 15 лютого 2022 року подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Святошинського районного суду міста Києва від 21 грудня 2021 року та постановити нову, якою визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі, не забезпечив реалізацію прав учасників процесу, не з`ясував належним чином, зокрема шляхом допиту учасників ДТП, свідків, витребування письмових доказів, не визначив обставини, передбачені статтями 247, 280 КУпАП. Апелянт, як потерпілий внаслідок цього ДТП, до участі у справі судом першої інстанції залучений не був, чим порушені вимоги статті 269, частини 2 статті 277-2 КУпАП.
У зв`язку з чим, ОСОБА_1 вважає за необхідне повідомити суду апеляційної інстанції дійсні обставини справи, які йому стали відомі зі слів водія ОСОБА_3 і не були враховані судом першої інстанції, про те, що 06 жовтня 2021 року, близько 00 год. 10 хв., ОСОБА_3 керував технічно справним автомобілем «МАН» у місті Києві по проспекту Перемоги (Брест-Литовське шосе, 7-6 у напрямку міста Житомир). Під час руху він розпочав маневр перестроювання в ліву смугу руху. Перед вчиненням даного маневру завчасно подивився в дзеркало та переконався у відсутності транспортних засобів позаду і безпечності маневру. Відтак, ввімкнувши покажчик повороту розпочав маневр перестроювання в ліву смугу руху. При тому, вже після завершення даного маневру ОСОБА_3 відчув зіткнення в задню частину автомобіля.
Дані обставини вказую на дотримання ОСОБА_3 вимог ПДР в ході керування ТЗ. В той час, як ОСОБА_2 , на порушення вимог пунктів 2.36, 12.1, 12.2, 13.1 ПДР, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху в темну пору доби, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «МАН».
Не заслуговують на увагу помилкові висновки суду першої інстанції про те, що місце зіткнення перебуває на початку крайньої лівої смуги руху, що, нібито, зафіксовану локацію пошкоджень на обох автомобілях.
Як вбачається з схеми ДТП, розмірів та відстаней зображених на ній, уламки транспортних засобів та сліди мастил відображені за серединою лівої смуги, що відповідає дійсній ситуації, оскільки ОСОБА_2 зіткнувся з автомобілем «МАН» майже по середині задньої частини автомобіля. Відтак, ОСОБА_2 недотримався пункту 12.3. ПДР, а саме після виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Тому апелянт вважає доведеним, що у ОСОБА_2 було достатньо часу щоби врахувати дорожню обстановку, що сталася та вжити заходів для відповідного реагування.
 
Одночасно ОСОБА_1 заявлене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження указаної постанови, яке обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 до участі у розгляді цієї справи не залучався, про її час та місце розгляду не повідомлявся, копію постанови не отримував. Про наявність оскаржуваної постанови ОСОБА_1 . дізнався 03 лютого 2022 року від ОСОБА_3 .
Вирішуючи клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує таке.
За змістом частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову ухвалено 21 грудня 2022 року.
Останнім днем для подання апеляційної скарги на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 21 грудня 2021 року, у розумінні частини 2 статті 294 КУпАП, було 31 грудня 2021 року.
З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи судом першої інстанції здійснювався без повідомлення та участі потерпілого ОСОБА_1 . 
Доказів отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови матеріали справи не містять.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 направлено засобами поштового зв`язку 03 лютого 2022 року безпосередньо до суду першої інстанції.
Гарантуючи відповідно до частини 1 статті 55 Основного Закону України право особи на судовий захист, Конституція України визначає основні засади судочинства, метою закріплення яких є, зокрема, забезпечення неупередженості здійснення правосуддя судом, відповідність винесеного рішення верховенству права, а також своєчасне, ефективне та справедливе поновлення особи в правах протягом розумних строків.
Пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Отже, реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у суді апеляційної інстанцій; перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.
На підставі викладеного, враховуючи, що ОСОБА_1 не був повідомлений про розгляд справи про адміністративне правопорушення та своєчасно не отримав оскаржувану постанову, необхідно дійти висновку, що строк апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції підлягає поновленню.
 
У судове засідання до апеляційного суду  ОСОБА_1 не з`явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, у якій підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.
 
Дослідивши матеріали за апеляційною скаргою, вислухавши пояснення ОСОБА_2 , який заперечував проти вимог апеляційної скарги та просив залишити постанову суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Так, згідно зі статтею 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, в тому числі, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
За змістом частини 1 статті 9 КУпАП невід`ємною ознакою складу адміністративного правопорушення є вина особи у його вчиненні, яку зумовлює, зокрема наявність реальної можливості не вчинити дії або відвернути наслідки, які складають об`єктивну сторону правопорушення.
За диспозицією статті 124 КУпАП обов`язковою ознакою вказаного адміністративного правопорушення є наявність причино-наслідкового зв`язку між діями особи у вигляді порушення правил дорожнього руху та наслідками у вигляді пошкодження транспортних засобів.
Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа), відповідно до статті 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Виходячи з положень пунктів 1.3, 1.4 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані виконувати їх вимоги, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Згідно з пунктом 2.3 б) ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Відповідно до пункту 12.2 ПДР у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.
Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу (пункт 13.1 ПДР).
У протоколі зазначено, що ОСОБА_2 , керуючи технічно справним транспортним засобом, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з іншим транспортним засобом, який рухався у попутному напрямку.
У своїх письмових поясненнях, які додані до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 зазначив про те, що він рухався по проспекту Перемоги у лівій смузі у сторону міста Житомир. Автомобіль марки «МАН» рухався у тому ж напрямку та почав здійснювати обгін іншого транспортного засобу з виїздом у ліву смугу. ОСОБА_2 застосував фати дальнього світла, думаючи, що водій автомобіля марки «МАН» його не побачив, і почав гальмувати, але автомобіль марки «МАН» продовжив рух у ліву смугу і вдарив причепом по передній правій частині автомобіля марки «Ауді».
У письмових поясненнях ОСОБА_3 зазначено про те, що він їхав у правому ряді, здійснював обгін фури, перед тим як маневрувати він глянув у дзеркало заднього виду, включив поворотник, бачив позаду блимання фар автомобіля, через якийсь час відчув удар, зупинився та виявив пошкодження свого автомобіля (лівий задній фонар, ящик для інструментів).
Системний аналіз указаних пояснень дає підстави для висновку про те, що дані, які викладені у протоколі, про те, що ОСОБА_2 не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, що призвело до зіткнення, не відповідають дійсним обставинам справи та іншим наявним доказам, оскільки і другий учасник ДТП - ОСОБА_3 у своїх письмових показах підтвердив те, що перед виїздом на ліву смугу руху для здійснення обгону іншої фури він у дзеркалі заднього виду бачив позаду блимання фар автомобіля, який рухався по смузі, на яку ОСОБА_3 планував виїзд для здійснення обгону.
Указані обставини, викладені у письмових поясненнях учасників ДТП, відповідають також даним схеми ДТП щодо місця зіткнення, яке відмічено на початку крайньої лівої смуги руху, а також розміщення пошкоджень на задній лівій частині автомобіля марки «МАН» та передній правій частині автомобіля марки «Ауді», що, як правильно зазначено судом першої інстанції свідчить про незавершеність маневру зміни напрямку автомобілем марки «МАН».
Отже, з матеріалів справи вбачається, а долученими до неї документами підтверджується, що вказані вимоги Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_2 були дотримані. 
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.
За таких обставин, висновок суду першої інстанції про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, а тому постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Керуючись статтею 294 КУпАП, суд, -
у х в а л и в :
Клопотання  ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови задовольнити.
Поновити  ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 21 грудня                           2021 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 21 грудня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                   Г.І. Мостова