ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2022 року
м. Хмельницький

Справа № 670/221/20
Провадження № 22-ц/4820/1227/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом Акціонерого товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 23 червня 2020 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2020 року Акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі – АТ «УкрСиббанк», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
АТ «УкрСиббанк» зазначило, що 27 лютого 2019 року сторони уклали договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № НОМЕР_1 (далі – кредитний договір), за умовами якого банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 70 260 грн на строк до 25 лютого 2024 року під 77% річних (на прострочену заборгованість – 84% річних), а та зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти та комісію. У разі прострочення платежів ОСОБА_1 зобов`язалася сплатити банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожен день прострочення. ОСОБА_1 не виконала свої обов`язки за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 30 березня 2020 року виникла заборгованість у розмірі 101 840 грн 09 коп., яка складається з 68 184 грн 95 коп. неповернутого кредиту, 29 389 грн 28 коп. процентів за користування кредитом (згідно ст. 1048 ЦК України), 242 грн 11 коп. процентів за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін (згідно ст. 625 ЦК України), 2 250 грн комісії, 38 грн 53 коп. пені за несвоєчасне погашення кредиту, 1 621 грн 76 коп. пені за несвоєчасне погашення процентів, 113 грн 46 коп. пені за несвоєчасне погашення комісії.
За таких обставин АТ «УкрСиббанк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 101 840 грн 09 коп. заборгованості за кредитним договором.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Заочним рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області від 23 червня 2020 року позов задоволено.
Стягнено з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 101 840 грн 09 коп., яка складається з: 68 184 грн 95 коп. неповернутого кредиту, 29 389 грн 28 коп. процентів за користування кредитом, 242 грн 11 коп. процентів за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін, 2 250 грн комісії, 38 грн 53 коп. пені за несвоєчасне погашення кредиту, 1 621 грн 76 коп. пені за несвоєчасне погашення процентів, 113 грн 46 коп. пені за несвоєчасне погашення комісії, - та 2 102 грн судового збору.
Суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не виконала зобов`язання за кредитним договором, а тому з неї на користь банку слід стягнути вказану заборгованість.
Ухвалою Віньковецького районного суду Хмельницької області від 23 травня 2022 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Процесуальні дії суду першої інстанції

У порядку заміни стягувача за виконавчим документом суд ухвалою від 24 грудня 2020 року суд залучив Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» (далі – ТОВ «ФК «Кредит-капітал») до участі у справі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що банк не довів належними та допустимими доказами факт видачі ОСОБА_1 кредиту та розмір заборгованості за кредитним договором, а також нарахував проценти за користування кредитними коштами та комісію після закінчення строку кредитування. Сторони не досягли в належній формі згоди з усіх істотних умов кредитного договору, зокрема, щодо розміру, підстав нарахування і сплати комісії. Надані позивачем правила кредитування не підписані ОСОБА_1 , а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови розуміла відповідачка, ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи кредитний договір. Умови кредитного договору не встановлюють право банку на стягнення пені, внаслідок чого такий вид забезпечення виконання зобов`язання не може бути застосований. Суд першої інстанції не врахував норми чинного законодавства та правові позиції Верховного Суду, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

АТ «УкрСиббанк» і ТОВ «ФК «Кредит-капітал» не подали відзив на апеляційну скаргу.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.
Суд першої інстанції встановив обставини справи повно та правильно, проте висновки з установлених обставин зроблено ним неправильно.
Крім того, суд не застосував норми статей 207, 530, 547, 631 ЦК України, неправильно витлумачив норми статей 526, 546, 1048 ЦК України та не дотримався приписів статей 81, 89 ЦПК України.
У зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права оскаржуване рішення в частині розміру заборгованості за кредитним договором підлягає зміні.
Також суд апеляційної інстанції має змінити розподіл судових витрат.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

27 лютого 2019 року між АТ «УкрСиббанк» і  ОСОБА_1  укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав останній кредит для особистих потреб у розмірі 70 260 грн, а саме: на споживчі цілі – 70 000 грн, на сплату страхового платежу добровільного страхування позичальника – 260 грн (п.п. 2.1, 3.1, 3.3 кредитного договору).
Сторони встановили процентну ставку у розмірі 77% річних (п. 3.8 кредитного договору).
Згідно п. 3.9 кредитного договору за користування кредитними коштами понад встановлений договором термін встановлюється процентна ставка у розмірі 84% річних. Такий розмір процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу та починає нараховуватися з дати виникнення прострочення, а саме з наступного дня після дня несплати або неповної сплати платежу, і нараховується до моменту погашення такої заборгованості.
ОСОБА_1  зобов`язалася повернути кредит і сплатити проценти щомісячними ануїтетними платежами відповідно до графіка платежів, але у будь-якому випадку не пізніше 25 лютого 2024 року, при цьому вона мала вносити платежі до 25 числа (включно) кожного місяця. Розмір ануїтетного платежу становить 4 619 грн (останній платіж – 4 599 грн 84 коп.) (п.п. 3.5, 3.6, 3.7, додаток №1 кредитного договору).
Пунктом 3.11 кредитного договору визначено, що позичальник сплачує банку комісії відповідно до умов цього договору та додатку №1 до нього, а саме: комісію за управлінням кредитом при здійсненні переплати за ініціативою позичальника (комісія розраховується, як різниця між сумою фактично сплаченого останнього ануїтетного платежу та сумою останнього ануїтетного платежу згідно графіку платежів, але не більше 10 грн), яка утримується банком у випадку переплати позичальником останнього ануїтетного платежу згідно графіку платежів; комісію за надання послуг по управлінню кредитом при використанні кредиту при простроченні сплати чергового платежу (500 грн), яка сплачується позичальником при простроченні чергових платежів (банк має право не застосовувати цю комісію або застосовувати не в повній мірі, про що банк повідомляє клієнтів шляхом розміщення оголошення на сайті банку); комісію за розрахунково-касове обслуговування (згідно тарифів), яка сплачується позичальником згідно тарифів.
З липня 2019 року  ОСОБА_1  не виконує належним чином зобов`язання за кредитним договором.
21 січня 2020 року АТ «УкрСиббанк» відправило на адресу  ОСОБА_1  вимогу №24-1-01/32 від 13 січня 2020 року про погашення заборгованості за кредитним договором, яка виникла станом на 11 січня 2020 року у розмірі 86 179 грн 60 коп., протягом 31 календарного дня з дати одержання цього повідомлення. Також у вимозі банк зазначив, що у випадку неусунення порушень на 32 день з дня отримання цієї вимоги, а у випадку відсутності підтвердження отримання вимоги – з 41 календарного дня з дати відправлення повідомлення про дострокове повернення кредиту, він вимагає виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі.
Станом на 30 березня 2020 року АТ «УкрСиббанк» нарахувало  ОСОБА_1  заборгованість за кредитним договором у розмірі 101 840 грн 09 коп., із яких 68 184 грн 95 коп. – неповернутий кредит, 29 389 грн 28 коп. – проценти за користування кредитом (згідно ст. 1048 ЦК України), 242 грн 11 коп. – проценти за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін (згідно ст. 625 ЦК України), 2 250 грн – комісія, 38 грн 53 коп. – пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 1 621 грн 76 коп. – пеня за несвоєчасне погашення процентів, 113 грн 46 коп. – пеня за несвоєчасне погашення комісії.
10 липня 2020 року між АТ «УкрСиббанк» і ТОВ «ФК «Кредит-капітал» укладено договір факторингу №179, за умовами якого АТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «ФК «Кредит-капітал» за плату своє право грошової вимоги до  ОСОБА_1  за кредитним договором.

а) щодо правовідносин сторін

Застосовані норми права

Статтею 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 638 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Як передбачено ч. 1 ст. 1048 ЦК України, норми якої в силу ч. 2 ст. 1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
За змістом ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.
В силу ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначені Законом України від 15 листопада 2016 року №1734-VIII «Про споживче кредитування» (далі – Закон №1734-VIII).
Згідно ч. 1 ст. 12 Закону №1734-VIII (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) у договорі про споживчий кредит зазначаються:  найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника);  тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту;  загальний розмір наданого кредиту; порядок та умови надання кредиту; строк, на який надається кредит; необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; порядок дострокового повернення кредиту; відповідальність сторін за порушення умов договору.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Такий договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами.
Виконання зобов`язання за кредитним договором може бути забезпечене неустойкою (пенею), встановленою письмовим договором.
Із матеріалів справи вбачається, що АТ «УкрСиббанк» і  ОСОБА_1 уклали кредитний договір шляхом підписання простої письмової форми договору (т. 1 а.с. 20-23). При цьому сторони досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, в тому числі щодо типу кредиту, мети кредитування, загального розміру кредиту, порядку та умов надання кредиту, строку кредитування, процентної ставки за кредитом, її типу та порядку обчислення, сплати комісійної винагороди, кількості платежів, їх розміру та періодичності внесення. Водночас ці умови не визначають право банку на неустойку (пеню) у разі прострочення позичальником платежів за договором.
АТ «УкрСиббанк» обґрунтувало свої вимоги тим, що умови укладеного сторонами кредитного договору встановлені Правилами (договірними умовами) споживчого кредитування позичальників АТ «УкрСиббанк» з можливістю відкриття та розрахунково-касового обслуговування карткових поточних рахунків, розміщених на сайті банку www.my.ukrsibbank.com та опублікованих у газеті «Урядовий кур`єр» №105 від 9 червня 2017 року (далі – Правила).
Правила (т. 1 а.с. 12-19) визначають, у тому числі розмір, підстави і порядок нарахування пені (п. 4.1), однак вони не підписані  ОСОБА_1 , а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови розуміла відповідачка, ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи кредитний договір.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці правила кредитування, відсутність у кредитному договорі домовленості сторін про сплату пені за прострочення платежів, надані банком Правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
У зв`язку з цим до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 3 липня 2019 року (справа №342/180/17), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.
Отже, АТ «УкрСиббанк» і  ОСОБА_1 уклали кредитний договір у письмовій формі. Натомість, цей договір не містить норм щодо забезпечення виконання зобов`язання позичальника неустойкою (пенею).
Висновок суду першої інстанції про те, що умови кредитного договору встановлені у Правилах і передбачають право банку на неустойку (пеню), не відповідає фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства.

б) щодо виконання зобов`язання за кредитним договором

Застосовані норми права

Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Із положень ст. 610 ЦК України слідує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 9 Закону України від 16 липня 1999 року №996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України:  назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Положенням про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 4 липня 2018 року №75 (далі – Положення), встановлено основні вимоги щодо бухгалтерського обліку та бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України.
За змістом п. 62 Положення виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
В силу ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, яку кредитодавець зобов`язаний передати позичальнику, а той, у свою чергу, зобов`язується повернути цю суму та сплатити проценти.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Виписка з поточного рахунку клієнта банку є належним документом, який підтверджує факт видачі кредитних коштів і виникнення заборгованості за кредитним договором.
Схожі за змістом висновки зроблені Верховним Судом у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 вересня 2020 року (справа №200/5647/18).
Із виписки по рахунку (т. 1 а.с. 30) слідує, що 28 лютого 2019 року банк перерахував на поточний рахунок ОСОБА_1 70 000 грн кредитних коштів.
Згідно заяви-приєднання (акцепт) №05/50/02/01/1000/1229963 від 27 лютого 2019 року до договору добровільного страхування позичальника (договір приєднання) (оферта №05/50/02/01 від 31 липня 2018 року (т. 1 а.с. 24) від імені ОСОБА_1 внесено страховий платіж у розмірі 260 грн.
Отже, суд першої інстанції правомірно керувався тим, що на виконання зобов`язання за кредитним договором АТ «УкрСиббанк» надало  ОСОБА_1 кредит у розмірі 70 260 грн.
Доводи апеляційної скарги про недоведеність цієї обставини суперечать зібраним доказам.
Також суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 не виконала належним чином свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим АТ «УкрСиббанк» правомірно змінило строк кредитування та вимагає від неї дострокового повернення кредиту та сплати нарахованих процентів.

в) щодо заборгованості за кредитним договором

Застосовані норми права

Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.
Відповідно до ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.
Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання зобов`язання) забезпечує частина друга статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (справа №202/4494/16-ц).
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до ст. 1050 ЦК України АТ «УкрСиббанк» змінило строк кредитування з 25 лютого 2024 року на 1 березня 2020 року (41 день з дня направлення вимоги банку про дострокове повернення кредиту – 21 січня 2020 року). Натомість, після закінчення строку дії кредитного договору банк продовжив нараховувати ОСОБА_1 проценти за користування кредитом. Розмір процентів на день закінчення терміну кредитного договору склав 25 944 грн 21 коп. (25082,94+(67111,81?77%:360?6)).
Крім того, умови кредитного договору не визначають право АТ «УкрСиббанк» на неустойку (пеню), а матеріали справи не містять даних щодо виду, розміру та підстав нарахування банком комісії, у зв`язку з чим у цій частині позов є необґрунтованим.
Суд першої інстанції не звернув увагу на вказані обставини та погодився із заявленим у позовній заяві розміром заборгованості, який АТ «УкрСиббанк» обчислив станом на 30 березня 2020 року.
Водночас суд правильно визначив розмір заборгованості за неповернутим кредитом і за процентами на прострочену суму.
Отже, розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором становить 94 371 грн 27 коп., із яких: 68 184 грн 95 коп. – неповернутий кредит, 25 944 грн 21 коп. – проценти за користування кредитом, 242 грн 11 коп. – проценти на прострочену суму.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Не врахувавши всіх обставин справи та указаних норм матеріального права, не давши належної оцінки зібраним доказам, суд першої інстанції помилково виходив з того, що позов АТ «УкрСиббанк» є обґрунтованим у цілому, тому ухвалене ним рішення не може залишатися в силі.
З  ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 94 371 грн 27 коп.

Щодо судових витрат

Вирішуючи питання про зміну розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції враховує положення ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позов АТ «УкрСиббанк» заявлено на суму 101 840 грн 09 коп. і задоволено на суму 94 371 грн 27 коп., тобто на 92,67% (94371,27?100:101840,09). У зв`язку з цим, із  ОСОБА_1 на користь позивача має бути стягнено 1 947 грн 92 коп. судового збору за подання позову (2102х92,67%).
ОСОБА_1 понесла витрати зі сплати судового збору: 454 грн – за подання заяви про перегляд заочного рішення, 454 грн – за подання апеляційної скарги на ухвалу про повернення заяви про перегляд заочного рішення, 454 грн – за подання апеляційної скарги на ухвалу про залишення заяви про перегляд заочного рішення без розгляду, 3 153 грн – за подання апеляційної скарги на заочне рішення, а всього – 4 515 грн. Оскільки в позові АТ «УкрСиббанк» відмовлено на 7,33% (100-92,67), то з банку на користь ОСОБА_1 має бути стягнено 330 грн 95 коп. судового збору (4515?7,33%).
Враховуючи вимоги ч. 10 ст. 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції вважає можливим звільнити АТ «УкрСиббанк» від сплати  ОСОБА_1 судового збору та присудити з останньої на користь банку судовий збір за подання позову у розмірі 1 616 грн 97 коп. (1947,92-330,95).

Керуючись ст.ст. 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Заочне рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 23 червня 2020 року в частині розміру заборгованості за кредитним договором і судового збору змінити.
Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання – АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» (місцезнаходження – 04070, місто Київ, вулиця Андріївська, 2/12; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України – 09807750) 94 371 гривню 27 копійок заборгованості за кредитним договором і 1 616 гривень 97 копійок судового збору, а всього – 95 988 гривень 24 копійки.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді:        О.І. Ярмолюк

       Р.С. Гринчук

       А.М. Костенко

Головуючий у першій інстанції – Волкова О.М.                
Доповідач – Ярмолюк О.І.                                                        Категорія 27