Справа № 307/3081/20

Закарпатський апеляційний суд

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.04.2022                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Васильчука А.Ю., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/1/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 18.12.2020. 
Цією постановою:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 , працюючий лікарем Велико-Угольської АЗПСМ, інвалід ІІІ групи, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі  двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. судового збору.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 394476 від 19.10.2020 та постанови судді від 18.12.2020 вбачається, що ОСОБА_1 18.10.2020 о 23 год. 35 хв. в с.Колодне по вул.Головній, керуючи транспортним засобом марки «Шевролет Лачетті» державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість руху та не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого не впорався з керуванням та скоїв наїзд на електроопору, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.п. 2.3 «а», «б», 12.1 Правил дорожнього руху України.
В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить постанову суду від 18.12.2020 скасувати та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. В обґрунтування апеляційних вимог вказує, на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги показання свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які на його думку давали показання з приводу конкретних фактичних обставин події, що мають суттєве значення для встановлення істини у справі, а не висловили свої міркування про можливі причини заносу автомобіля. Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , знаходячись в салоні автомобіля бачили, як він в якусь мить став некерованим та його понесло вбік, а свідок ОСОБА_3 показав, що він добре розбирається в автомобілях, сказав, що на автомобілі обірвана тяга. Після чого привезли на евакуаторі автомобіль, він зняв колесо і зафіксував на відео, що 

-2-

дійсно обірвана рульова тяга на половину. Аналогічним чином судом безпідставно не прийнято до уваги і відеозапис стану автомобіля після його евакуації до свідка ОСОБА_3 , мотивуючи свої висновки відсутністю дати, часу фіксації та даних про особу, якою було проведено огляд автомобіля, між тим сам свідок ОСОБА_3 показав в судовому засіданні, що він оглядав автомобіль саме 19.10.2020 та здійснив відеозапис його стану. Між тим, зазначає, що письмові пояснення ним було написано під тиском працівників поліції та під їх диктовку, про свідчить їх невідповідність фактичним обставинам події. Вважає, що висновок суду про механізм отриманих транспортним засобом пошкоджень та про наявність його вини спростовується відсутністю жодних пошкоджень бампера, що є обов`язковою умовою при скоєнні наїзду на електроопору, а наявність незначних потертостей правого крила свідчить про те, що він в незначній мірі притулився до опори, внаслідок некерованості автомобіля через його раптову поломку. Зазначене, на його переконання, свідчить про відсутність в його діях порушення п.1.10 Правил дорожнього руху України, а відтак і вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. 
       Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 на розгляд справи щодо нього не з`явився, судову кореспонденцію отримував, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч.4 ст.294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип – верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , що не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених ст.268 КУпАП. Крім того, про розгляд апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 , не заперечував його захисник- адвокат Васильчук А.Ю., який пояснив, що ОСОБА_1 обізнаний про день, час та місце розгляду апеляційної скарги. 
Заслухавши пояснення захисника - адвоката Васильчука А.Ю., який підтримав доповнену апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення та досліджених доказів апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 18.10.2020 о 23 год. 35 хв. в с.Колодне по вул.Головній, керуючи транспортним засобом марки «Шевролет Лачетті» державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість руху та не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого не впорався з керуванням та скоїв наїзд на електроопору, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.п. 2.3 «а», «б,», 12.1 Правил дорожнього руху України.

-3-

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП  підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №394476 від 19.10.2020, схемою місця ДТП від 18.10.2020, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 19.10.2020 та розпискою ОСОБА_6 від 19.10.2020 .
У письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що 18.10.2020 о 21 год 40 хв., він рухався з с.Угля у напрямку с.Кричово, та проїжджаючи с.Колодне в центрі села йому на зустріч рухався автомобіль, який його засліпив, внаслідок чого він вильнув вправо виїхав на бордюр та його занесло в електроопору.
Аналізуючи вищевказані пояснення та докази, що містяться в справі, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Адміністративна відповідальність за статтею 124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Відповідно до п. 2.3 «а», «б» Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
У відповідності з п.12.1 Правил дорожнього руху України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії  ДПР18 №394476 від 19.10.2020, ОСОБА_1 18.10.2020 о 23 год. 35 хв., в с.Колодне по вул.Головній, керуючи транспортним засобом марки «Шевролет Лачетті» державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість руху та не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого не впорався з керуванням та скоїв наїзд на електроопору, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження.
Викладені в протоколі щодо ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП обставини підтверджуються наявною в матеріалах справи схемою місця ДТП (а.с.2). Вказана схема підписана уповноваженою особою та учасником ДТП ОСОБА_1 без будь-яких зауважень, в якій зафіксовано місце зіткнення та положення транспортного засобу після зіткнення.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено даних, які би давали підстави вважати, що начальник СРПП №3 Тячівського ВП ГУ НП в Закарпатській області Лазур Р.С., який склав щодо ОСОБА_1 протокол, був упереджений при його складанні, що у нього були підстави для обмови ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху України та підстави для фальсифікації протоколу та доданих до нього матеріалів, а також даних про його зацікавленість у результатах розгляду справи, – на ці дані не вказується як в апеляційній скарзі, так і не вказувала сторона захисту під час її розгляду
Тому, апеляційний суд приходить до висновку про те, що поліцейський ОСОБА_7 при виконанні своїх функціональних обов`язків та складанні відповідних документів діяв у межах наданих йому повноважень.

-4-

Апеляційний суд, дослідивши зібрані по справі докази, вважає, що суддею місцевого суду дана правильна оцінка наявним у справі доказам, а тому висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні, передбаченого ст.124 КУпАП адміністративного правопорушення є таким, що відповідає фактичним обставинам справи, наявним у матеріалах справи доказам і узгоджується з вимогами закону. 
Крім того, за клопотанням сторони захисту у даній справі проведено комплексну судову автотехнічну експертизу. 
Згідно висновку експерта №3390 від 18.11.2021 встановлено, що на рульовій тязі правого колеса автомобіля «Шевролет Лачетті» державний номерний знак НОМЕР_1 наявний крихко-в`язкий характер руйнування викликаний дією надмірного навантаження ударного характеру, що є невластивим для нормальної експлуатації тяги.
У п.1 дослідницької частини вказаного висновку експерта зазначено: на зломі різьбової частини правої рульової тяги, на яку вкручено наконечних правої рульової тяги автомобіля «Шевролет Лачетті» державний номерний знак НОМЕР_1 , розрізняють дві зони руйнування: перша зона, характерна для крихкого руйнування, розміщена перпендикулярно до осі різьбової частини і розповсюджена вглиб до середини січення – до середньої лінії зміни знаку напруження від розтягуючих зусиль при згинанні тяги; друга зона має характер в`язкого руйнування із зсувом площини злому одна відносно одної, властивого для стискаючого та зсуваю чого зусилля. 
Наявність двох зон на поверхні зламу свідчать про невластивий для нормальної експлуатації, характер крихко-в`язкого руйнування обумовлений дією згинаючого навантаження, що викликало в матеріалі різьбової тяги надмірні напруження розтягуючого та стискаючого характеру.
Отже, виходячи із представлених даних, руйнування тяги правого керованого колеса автомобіля «Шевролет Лачетті» державний номерний знак НОМЕР_1 , сталося від прикладання надмірного ударного навантаження, що викликало напруження згинання та стиску, тобто в момент розвитку дорожньо-транспортної пригоди.
З урахуванням вищенаведеного, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 виконав усі вимоги Правил дорожнього руху України, а зіткнення автомобіля з електроопорою сталося внаслідок раптової технічної несправності автомобіля, а саме внаслідок обірвання тяги правого колеса автомобіля, у зв`язку з чим у нього не було можливості уникнути зіткнення, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи апеляційним судом та спростовуються наявними в матеріалах справи та вищенаведеними доказами, у зв`язку із чим, визнаються такими, що спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
Таким чином, водій ОСОБА_1 належним чином не виконав вимоги п. 2.3 «а», «б», 12.1 Правил дорожнього руху України, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, при цьому саме дії водія ОСОБА_1 знаходяться у причинно-наслідковому зв?язку з вказаною подією.
При цьому, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які у день події перебували в автомобілі ОСОБА_1 , як пасажири та які будучи допитані судом першої інстанції повідомили, що ОСОБА_1 допустив наїзд на електроопору у зв`язку з раптовою некерованістю автомобіля, оскільки це виключно їх суб`єктивне бачення, тобто є припущенням, на яких не можуть ґрунтуватись висновки суду щодо встановлення винуватості. 
З цих же підстав апеляційний суд критично ставиться до показань свідка ОСОБА_3 , який здійснював огляд автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди та під час допиту в суді першої інстанції повідомив, що рульова тяга автомобіля могла бути надламана вже давно і саме в момент дорожньо-транспортної пригоди зламалась 

-5-

повністю, оскільки такий сформував свою думку щодо вказаних обставин виключно на припущеннях, не маючи для цього спеціальних експертних знань. Крім того, думка свідка ОСОБА_3 повністю спростовується висновком експерта №3390 від 18.11.2021.
На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Вирішуючи питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суддя врахував характер та ступінь адміністративного правопорушення, особу правопорушника та обставини справи й призначив останньому адміністративне стягнення у виді штрафу. Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_1 в межах санкції вищевказаної статті, є справедливим і таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст.23 КУпАП меті адміністративного стягнення .
Враховуючи викладене, судом першої інстанції було вжито всіх заходів, передбачених КУпАП, для з`ясування питання про наявність чи відсутність вини ОСОБА_1 у вчиненні дій, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків тощо; те, що стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, в тому числі про витребування доказів, не заявлялось.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд 

П О С Т А Н О В И В :
       
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 18.12.2020, щодо нього,- без змін.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: