ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/17527/14	Головуючий у 1-й інстанції Братасюк В.М. 	
Провадження № 22-ц/817/349/22 	Доповідач - Гірський Б.О.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2022 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
Головуючого - Гірський Б.О. 
Суддів -  Бершадська Г. В., Хома М. В., 
за участю секретаря - Панькевич Т.І. 
представника ОСОБА_1 - адвоката Свірського Т.В., представника АТ “Державний ощадбанк України” в особі філії — Тернопільське обласне управління АТ “Ощадбанк”-Данилевич А.  представника Відділу ДВС у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) — Семенчук К.І. 

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/17527/14 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 жовтня 2021 року, постановлену суддею Братасюком В.М., в справі за поданням Відділу державної виконавчої служби у м.Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про оголошення розшуку ОСОБА_1 ,-
ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року начальник відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Володимир Банах звернувся до суду з поданням про оголошення розшуку боржника ОСОБА_1 .
       Свої вимоги мотивував тим, що на виконанні у відділі ДВС ГТУЮ в Тернопільській області перебуває виконавче провадження №48629805 з примусового виконання виконавчого листа №607/17527/14, виданого Тернопільським міськрайонним судом 25.08.2015 року про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором в розмірі 56 382,02 дол. США, що еквівалентно 1 248 734,26 грн., 500 грн. пені та 1 827 грн. судового збору.
Вказане рішення суду боржником не виконується, тому просив суд винести ухвалу про оголошення розшуку боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
       Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 жовтня 2021 року подання задоволено.
       Оголошено розшук громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказану ухвалу суду скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні подання державного виконавця, посилаючись на порушення норм процесуального права.
       В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що законодавством передбачено звернення державного виконавця з поданням про винесення ухвали про розшук боржника виключно за умови відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника.
       Звертає увагу на те, що у документах виконавчого провадження, зокрема долучених до подання державного виконавця, зазначено місце проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
       Вказує, що державним виконавцем не доведено факт його ухиляння від виконання судового рішення.
       Долучені акти державного виконавця не заслуговують на увагу, так як не містять відомостей про його не проживання за вказаною адресою та складені в односторонньому порядку, лише державним виконавцем без залучення незацікавлених осіб, що викликає сумнів в їх об`єктивності (в одному з актів міститься підпис представника стягувача, який є зацікавленою особою).
       У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії — Тернопільське обласне управління АТ “Ощадбанк” зазначає, що державним виконавцем вжито цілий комплекс заходів щодо належного виконання рішення суду, однак боржник з моменту винесення рішення суду не вніс жодних коштів на погашення боргу, ухиляється від виконання судового рішення, тому державний виконавець правомірно звернувся до суду з поданням про розшук боржника.
       Вважає, апеляційну скаргу ОСОБА_1 безпідставною, а ухвалу суду законною та обґрунтованою.
       У відзиві на апеляційну скаргу Відділ державної виконавчої служби у м.Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) вказує, що на даний час рішення суду не виконано, а боржник ухиляється від його виконання, місце його перебування невідоме, він не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів. Заборгованість за кредитним договором становить 56 382,02 дол. США, що еквівалентно 1248734,26 грн., 500 грн. пені та 1827 грн. судового збору, без врахування виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.
       Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 в добровільному порядку рішення суду не виконано, обов`язки, встановлені ч.5 ст.19 ЗУ “Про виконавче провадження”, не виконуються, чиняться перешкоди своєчасному та в повному обсязі вчиненню виконавчих дій, відсутності у державного виконавця можливості вчинити виконавчі дії з опису майна боржника, у державного виконавця були усі підстави для звернення до суду з поданням про розшук боржника.
       Зазначає, що боржником свідомо створюються перешкоди у виконанні рішення суду, а також боржник несумлінно користується наданими йому правами.
       При примусовому виконанні рішення суду державний виконавець Семенчук К.І. діяла в строки та в межах повноважень, визначених ЗУ “Про виконавче провадження”.
       Просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.
       В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 апеляційну скаргу в її межах підтримав, посилаючись, на доводи викладені в ній.
       Представник відділу ДВС у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Семенчук К.І. та представник АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії — Тернопільського обласного управління АТ “Ощадбанк” - Данилевич А.Б. проти доводів апеляційної скарги заперечили, вважають ухвалу суду першої інстанції такою, що постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права.
       Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників цивільного процесу, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, відзивами на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.
       Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Судом встановлено, що на виконанні у Відділі ДВС ГТУЮ в Тернопільській області перебуває виконавче провадження №48629805 з примусового виконання виконавчого листа №607/17527/14, виданого Тернопільським міськрайонним судом 25.08.2015 року про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором в розмірі 56 382,02 дол. США, що еквівалентно 1 248 734,26 грн., 500 грн. пені та 1 827 грн. судового збору.
       07.09.2015 року старшим державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції Токарчуком М.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №48629805 (а.с.237 т.1), а 25.09.2015 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно якої накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , в межах суми боргу (а.с.238 т.1).
       28.09.2016 року виходом державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що боржник ОСОБА_1 в даній квартирі зареєстрований, але не проживає, майна, яке б належало йому за даною адресою не виявлено. Фактичне місце проживання боржника його батькові не відоме, що вбачається із змісту складеного державним виконавцем акту.
       19.10.2017 року, згідно акту державного виконавця, було реалізовано належний ОСОБА_1 транспортний засіб марки Skoda fabia, 2001 року випуску, сірого кольору, №куз. НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 . 
       Даний транспортний засіб був затриманий, переданий на зберігання боржнику ОСОБА_1 та вподальшому реалізований з прилюдних торгів, в порядку примусового виконання судового рішення. Борг було погашено частково, в незначному розмірі — 52820,95 грн. Після того погашення боргу не здійснювалося.
22.10.2019 року державним виконавцем надіслано виклик боржнику.
       Згідно акта головного державного виконавця Тернопільського відділу ДВС ГТУЮ у Тернопільській області Семенчук К.І. від 30 жовтня 2019 року виходом державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що на вимогу виконавця ніхто не з`явився, вхідні двері квартири були зачинені, на численні дзвінки та стукіт у двері ніхто не відреагував. Зі слів сусіда, останній боржника не бачив тривалий час, представитись відмовився (а.с.242 т.1).
       Постановою головного державного виконавця Тернопільського міського відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Семенчук К.І. від 30 грудня 2020 року в рамках виконавчого провадження №48629805 оголошено в розшук майно боржника ОСОБА_1 .
       Згідно відповіді на запит №101510189 від 20 квітня 2021 року за відомостями Державної прикордонної служби України у боржника ОСОБА_1 наявний паспорт громадянина України для виїзду за кордон та 20 липня 2019 року він перетнув кордон в сторону виїзду за межі України, а 29 липня 2019 року він перетнув кордон в сторону в`їзду на територію України (а.с.244-1 т.1).
       З відповіді Пенсійного фонду України №1073709630 від 26 липня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 пенсії не отримує.
       Інформація про останнє місце роботи ОСОБА_1 відсутня.
       12.08.2021 року державним виконавцем вчинено запит у відділ обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Тернопільській області з метою встановлення місця проживання. 
З відповіді встановлено, що боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.245-247 т.1).
       Як вбачається із податкових декларацій платника єдиного податку фізичної особи підприємця за 2019 та 2020 роки, поданих ОСОБА_1 до Тернопільської ДПІ, за звітний період ним отримано дохід у розмірі 431000 грн.
Постановою головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Семенчук К.І. від 20.08.2021 року в рамках ВП№48629805 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 (а.с.255 т.1).
       03.09.2021 року державним виконавцем вчинено вихід за адресою: АДРЕСА_1 з метою обстеження майнового стану боржника та відібрання письмових пояснень щодо не виконання виконавчого документа, однак, вхідні двері квартиру були зачинені, на вимогу державного виконавця відчинити їх ніхто не відреагував, сусіди відмовилися писати будь-які заяви та підписувати акт державного виконавця.
       Задовольняючи подання державного виконавця суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець вжив всіх необхідних заходів для виконання судового рішення, однак рішення ОСОБА_1 не виконується, на виклики державного виконавця боржник не з`являється, за місцем реєстрації, вказаним у виконавчому листі, не проживає та відсутні відомості щодо його фактичного місця проживання.
       Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він є обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи.
       Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
За приписами п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до статті 438 ЦПК України розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача. Суд має право витребувати від виконавця всі необхідні документи для вирішення питання про оголошення розшуку. Суд розглядає подання виконавця протягом десяти днів.
       Відповідно до частини 1 статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.
       В своєму поданні державний виконавець посилається на те, що боржник не виконує рішення суду. Державним виконавцем було направлено виклик з вимогою до боржника з`явитись до виконавця у призначений час, проте вказана вимога залишена боржником без відповіді та без задоволення. Окрім того, державний виконавець вказував про те, що ним неодноразово були здійснені виходи за останнім відомим місцем проживання боржника, проте вони були безрезультатними, оскільки вдома нікого не було.
На підтвердження доводів подання державним виконавцем надані копії: постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.09.2015 року, постанови про арешт коштів майна боржника, виконавчого листа, запитів про надання інформації, виклику до державного виконавця від 22.10.2019 року; актів від 28.09.2016 року; 30.10.2019 року та від 03.09.2021 року, складених за результатами виходів за останнім відомим місцем проживання боржника.
       Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскільки фактичне місцезнаходження боржника ОСОБА_1 невідоме, обов`язку щодо повідомлення про зміну свого місцезнаходження боржник не виконав, відсутня можливість виконання судового рішення без участі боржника, за викликами державного виконавця він не з`являється, тому суд першої інстанції вірно, встановивши фактичні обставини справи, прийшов до переконання про наявність достатніх підстав для оголошення розшуку боржника.
       Доводи апеляційної скарги на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають та висновків суду першої інстанції не спростовують.
       Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права; підстави для її скасування в межах вимог, заявлених в апеляційній скарзі, у апеляційного суду відсутні.
       Судові витрати, у відповідності до ст.141 ЦПК України, слід покласти на сторони в межах сум ними понесених.
       Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
       Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 жовтня 2021 року — залишити без змін.
       Судові витрати за розгляд справи в апеляційному суді покласти на сторони в межах сум ними понесених.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.
       Повний текст постанови складено 18 травня 2022 року.

Головуючий         Гірський Б.О.

Судді:                                                                         Хома М.В. 

                                                                               Бершадська Г.В.