ф
УХВАЛА

30 червня 2022 року  
м. Київ

справа №380/10822/21
адміністративне провадження №К/990/14860/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шевцової Н.В.,
суддів: Уханенка С.А.,  Данилевич Н.А., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 травня 2022 року у справі № 380/10822/21 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Львові, директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, про визнання протиправними та скасування наказів про звільнення, поновлення на раніше займаній або на рівнозначній посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові (далі     відповідач 1, ТУ ДБР у м. Львові), директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові (далі     відповідач 2, директор ТУ ДБР у м. Львові), в якій просив:
- визнати протиправними та скасувати наказ директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові від 02.06.2021 № 228-о/с "Про звільнення ОСОБА_1 " в частині припинення державної служби за ініціативою суб`єкта владних повноважень та звільнення, ОСОБА_1 з 01.06.2021 з посади слідчого другого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису без скорочення чисельності або штату державних службовців, а також накази Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Львові від 19.02.2021 № 27-о/с "Про звільнення ОСОБА_1 " та від 01.03.2021 №122-о/с "Про внесення змін до наказу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові від 19.02.2021 № 27- о/с", які стали підставою для його фактичного звільнення з 01.06.2021;
- поновити ОСОБА_1 на посаді слідчого другого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, або на рівнозначній посаді в структурі та штатному розписі слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, з 02.06.2021;
- стягнути з Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 02.06.2021 по день поновлення на роботі;
- допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення з Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
29 грудня 2021 року рішенням Львівського окружного адміністративного суду, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 травня 2022 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено. 
На зазначені рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції позивачем подано касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 14 червня 2022 року.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Верховний Суд вважає зазначити наступне.
У касаційній скарзі позивачем зазначено, що вона подана на підставі пунктів 2, 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
Покликаючись на пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України, заявник касаційної скарги зазначає, що є необхідність відступити від правового висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, який викладений у постанові Верховного Суду у справі №640/11024/20.
Скаржником зазначено, що спірні правовідносини, які розглядались Верховним Судом у справі №640/11024/20 і висновки якого, щодо тлумачення порядку звільнення і норм частини третьої статті 87 Закону України "Про державну службу", помилково застосовано в оскаржуваних рішеннях, оскільки предметом спору у справі №640/11024/20 були трудові відносини, що відбулись при звільненні особи 31 березня 2020 року, тобто до набрання чинності новою редакцією частини третьої статті 87 Закону України "Про державну службу", вимоги якої раніше тимчасово суперечили базовим гарантіям та принципам державної служби в цілому, а відтак у даній справі слід відступити від цього висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.
Також в касаційній скарзі позивачем зазначено, що вона подана на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, згідно з яким підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
В обґрунтування наявності зазначеної підстави касаційного оскарження заявник касаційної скарги зазначив, що відсутній висновок де Верховний Суд пов`язував би можливість звільнення особи в порушення гарантій передбачених підпунктом 4 пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №305-ІХ, на підставі норм Закону України «Про державну службу», що регламентували порядок звільнення державних службовців та внаслідок змін законодавцем, через невідповідність вимогам Закону, втратили чинність на момент звільнення позивача, який був призначеним на таку посаду державної служби в той час, як вона уже була скорочена.
Враховуючи викладене, Суд вважає доведеним наявність підстави касаційного оскарження, визначених пунктами 2, 3 частини четвертої статті 328 КАС України. 
Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні. 
Керуючись статтями 328, 329, 330, 334, 335, 338, 340 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 травня 2022 року у справі № 380/10822/21 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Львові, директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, про визнання протиправними та скасування наказів про звільнення, поновлення на раніше займаній або на рівнозначній посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Витребувати із Львівського окружного адміністративного суду матеріали справи №380/10822/21.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів. 
Встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали - та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій і доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                      Н.В. Шевцова          
Судді                                                                                           Н.А. Данилевич          
                                                                                          С.А. Уханенко