КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

апеляційне провадження №22-ц/824/4389/2022                     
справа №367/1081/19

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
04 серпня 2022 року                                                                                                           м.Київ
 
 Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
судді-доповідача Поліщук Н.В.
суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.
за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.
 
            розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 08 листопада 2021 року, ухвалене під головуванням судді Кушнір С.І.,
у справі за позовом ОСОБА_1 до Консорціуму "Військово-будівельна індустрія" про визнання протиправним та скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, - 
 
встановив:
 
У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання протиправними та скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, якими оголошено догану, а саме наказу №31-В від 26 липня 2018 року та наказу №32-В від 13 серпня 2018 року.
Позовні вимоги мотивовані тим, що в період часу з 25 квітня 2018 року по 13 серпня 2018 року позивачка працювала на посаді головного бухгалтера Консорціуму "Військово-будівельна індустрія". На вказану посаду вона прийнята з випробувальним терміном 1 місяць. Наказом від 18 серпня 2018 року №42-К ОСОБА_1 звільнено згідно пункту 3 статті 40 Кодексу законів про працю. 13 вересня 2018 року цей наказ оскаржено до Солом`янського районного суду міста Києва шляхом подання позовної заяви про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.
07 листопада 2018 року до відповідача у справі подано заяву з вимогою направити копії наказів про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності (у випадку існування зазначених наказів), а також повідомити, з яких підстав  її не було ознайомлено із вказаними наказами.
12 січня 2019 року позивачкою отримано відповідь з Головного управління майна та ресурсів Міністерства Оборони України, відповідно до якої ОСОБА_1 дізналась, що 26 липня 2018 року та 13 серпня 2018 року до неї застосовано стягнення у виді догани, де  також зазначено, що остання відмовилась розписатись про їх отримання, про що складені відповідні акти.
Позивачка уважає, що накази є незаконними, оголошені ними догани не вмотивовані та надумані.
Мотивуючи наведеним, просить суд поновити пропущений з поважної причини передбачений статтею 233 КЗпП України строк звернення до суду, визнати протиправними та скасувати наказ №31-В від 26 липня 2018 року та наказ №32-В від 13 серпня 2018 року про накладення дисциплінарного стягнення.
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 08 листопада 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_1 17 грудня 2021 року до Київського апеляційного суду подано апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано всі обставини справи, які мають значення. Вказує, що під час розгляду справи суд визнав встановленими обставини, що не були доведені. Зазначає, що під час розгляду справи адвокатом скаржника не одноразово заявлялись клопотання про призначення техніко-криміналістичної експертизи, однак суд першої інстанції безпідставно відмовляв у їх задоволенні.
Зазначає, що судове рішення, що ухвалене 08 листопада 2021 року у вказаній цивільній справі, не підписано головуючою у справі - суддею Солом`янського районного суду міста Києва Кушнір С.І.
Вказує, що догани оголошено їй незаконно.
Так, з приводу догани від 26 липня 2018 року скаржник вказує на те, що нею не було вчинено жодних порушень, за які слід притягнути до дисциплінарної відповідальної. Вказує, що згідно посадової інструкції головного бухгалтера, остання підпорядковується лише генеральному директору. Таким чином, юрист не мав права перевіряти діяльність головного бухгалтера. Вказує, що наказ №31-В від 26 липня 2018 року винесений із порушенням вимог статті 148 Кодексу законів про працю України, оскільки факт несвоєчасного подання фінансового плану за 2019 рік виявлений 22 червня 2018 року, а наказ про накладення дисциплінарного стягнення від 26 липня 2018 року. Вказує, що не відмовлялась розписатися  в наказі про його ознайомлення, оскільки взагалі не знала про існування такого наказу. Натомість, комісія у складі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 підписали акт про відмову від надання пояснень і підписання наказу №31-В про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.
Окрім цього звертає увагу суду, що оскільки скаржник працювала на посаді головного бухгалтера з 25 квітня 2018 року, то вказаний фінансовий план зроблено ФОП ОСОБА_5 в електронному вигляді в програмі "Медок" у травні 2018 року, що підтверджено актом виконаних робіт від 11 квітня 2018 року. 
Вказує також, що з початку роботи і до 22 червня 2018 року включно ( дата складання доповідної записки юрисконсультом ОСОБА_3 ) не отримувала ніяких вказівок щодо подання до Концерну "Військессетменеджмент" фінансового плану.
З приводу догани від 13 серпня 2018 року вказує, що вказана догана є надуманою. Зазначає, що з моменту працевлаштування до моменту звільнення будь-яких документів ОСОБА_1 не передавались, а тому такі не могли бути нею втрачені. Вказує, що ТВО генерального директора Щериль С.В. звернувся до Ірпінського відділу поліції ГУ МВС України у Київській області із повідомленням про те, що в період часу з 01 квітня 2018 року по 01 липня 2018 року в приміщенні Консорціуму "Військово-будівельна індустрія" виявлено відсутність табелю робочого часу на громадянина ОСОБА_6 , при цьому позивачка у справі приступила до виконання службових обов`язків головного бухгалтера лише 25 квітня 2018 року відповідно до наказу №28-К від 24 квітня 2018 року. З огляду на це вона не могла втратити будь-які документи. 
Мотивуючи наведеним, ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 08 листопада 2021 року та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнути з відповідача судові витрати.
02 лютого 2022 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив Консорціуму "Військово-будівельна індустрія" на апеляційну скаргу.
У відзиві на апеляційну скаргу вказує, що апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою, а рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 08 листопада 2021 року є законним, справедливим та постановленим з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Вказує, що суд першої інстанції вірно встановив, що ОСОБА_1 у визначений строк на вимогу керівника не підготувала фінансовий план підприємства на 2019 рік. Вказує, що суд першої інстанції вірно відхилив доводи позивачки про застосування строків для накладення дисциплінарного стягнення, оскільки з матеріалів справи убачається, що дане порушення носить триваючий характер.
Окрім цього, звертає увагу, що судом першої інстанції вірно оцінено всі докази надані сторонами та встановлені усі обставини справи. З огляду на це, вказує, що суд дійшов правильного висновку, про те, що наказ №32-В від 13 серпня 2018 року та наказ № 31-В від 26 липня 2018 року винесено з дотриманням правил і порядку застосування до позивача дисциплінарних стягнень.
Мотивуючи наведеним, просить в задоволенні апеляційної скарги  відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_7 доводи апеляційної скарги підтримав.
Представник відповідача Нитченко Г.Р. проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників стоірн,  розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення:
1) догана;
2) звільнення.
Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.
Згідно статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. 
Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.
Статтею 149 КЗпП України унормовано, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.
За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.
При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.
Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.
Установлено, що наказом тимчасово виконуючого обов`язки генерального директора Консорціуму "Військово-будівельна індустрія" №28-К від 24 квітня 2018 року ОСОБА_1 з 25 квітня 2018 року призначено на посаду головного бухгалтера Консорціуму "Військово-будівельна індустрія" з випробувальним строком один місяць з дня призначення (а.с.8).
Відповідно до пункту 1.1 посадової інструкції головного бухгалтера Консорціуму "Військово-будівельна індустрія", затвердженої 02 квітня 2018 року т.в.о. генерального директора Консорціуму "Військбудіндустрія" Щериль С.В., головний бухгалтер забезпечує ведення бухгалтерського обліку, дотримуючись єдиних методологічних засад, встановлених Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" з урахуванням особливостей діяльності підприємства і технології оброблення облікових даних.
Відповідно до пункту 1.2. вказаної інструкції вживає всіх необхідних заходів для запобігання несанкціонованому та непомітному виправлення записів у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку та збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом вставленого терміну.
Відповідно до пункту 3.2 посадової інструкції головний бухгалтер відповідає за своєчасну здачу звітності та інших довідок (в тому числі інформаційного характеру).
Згідно пункту 3.5. інструкції складає квартальний та річний звіти, згідно рознесених і згрупованих бухгалтерами первинних документів.
Згідно пункту 3.9 посадової інструкції головний бухгалтер несе персональну відповідальність за незалежне ведення бухгалтерського обліку, за несвоєчасне складання первинних та зведених документів і регістрів бухгалтерського обліку, недостовірність відображених у них даних, за неналежне виконання або невиконання своїх посадових обов`язків.
Відповідно до пункту 3.12 інструкції головний бухгалтер підпорядкований лише керівнику установи.
Із вказаною посадовою інструкцією ОСОБА_1 ознайомлена 25 квітня 2018 року, про що свідчить підпис останньої (а.с.9-11).
25 травня 2018 року Концерн «Військессетменеджмент» листом № 05/02-116 повідомив керівника Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» про необхідність подання до Концерну до 01 червня 2018 року проекту фінансового плану на 2019 рік. 
З даних журналу вхідної кореспонденції убачається, що вказаний лист отримано  заступником головного бухгалтера ОСОБА_9 (а.с.164 том 1).
Згідно даних листа №05/02-156 від 20 червня 2018 року убачається, що Концерн «Військессетменеджмент» повідомив керівника Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» про неподання до концерну в строк до 01 червня 2018 року проекту фінансового плану на 2019 рік відповідно до наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.03.2015 р. №205 «Про затвердження Порядку складання, затвердження та контролю виконання фінансового плану суб`єкта господарювання державного сектору економіки». Окрім того, надана вимога про термінове подання фінансового плану до концерну. З даного листа також встановлено, що Концерн «Військессетменеджмент» інформував відповідача про необхідність подання проекту фінансового плану листами від 26 квітня 2018 року № 05/02-87 та від 23 травня 2018 року № 05/02-116 (а.с 166 том 1).
З даних журналу вхідної кореспонденції убачається, що вказаний лист отримано ОСОБА_1   (а.с.165 том 1).
22 червня 2018 р. службовою запискою № 112 юрисконсульт консорціуму ОСОБА_3 повідомив т.в.о. генерального директора Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» Щерилю С.В. про те, що 25 травня 2018 року головний бухгалтер ОСОБА_1 та її заступник ОСОБА_9 отримали до виконання лист Концерну «Військессетменеджмент» від 23 травня 2018 року  № 05/02-116 про подання проекту фінансового плану на 2019 рік, проте не підготували проект фінансового плану у строк до 01 червня 2018 року. На службовій записці наявна резолюція від 22 червня 2018 року щодо необхідності відібрати пояснення у ОСОБА_1 (а.с.25 том 1).
22 червня 2018 року о 14 год 45 хв ОСОБА_10 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 складено Акт про те, що позивачка відмовилась надавати письмові пояснення щодо несвоєчасного подання фінансового плану без пояснення причин (а.с. 167 том 1).
Наказом Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» № 31-В від 26 липня 2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 », останній оголошено догану з посиланням на те, що ОСОБА_1 не надала згідно чинного законодавства до 1 червня 2018 року у паперовому та електронному вигляді проект фінансового плану підприємства на 2019 рік до Концерну «Військессетменеджмент» (а.с. 33 том 1). 
При цьому, в тексті наказу міститься посилання на листи Концерну «Військессетменеджмент» за № 05/02-116 від 25 травня 2018 року та за №05/02-156 від 20 червня 2018 року.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування цього наказу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачці було передано лист з резолюцією про підготовку фінансового плану в строк до 1 червня 2018 року, а також погоджений строк до 27 червня 2018 року, однак вказане позивачкою виконано не було.
Проте колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки згідно наказу № 31-В від 26 липня 2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 », останній оголошено догану за ненадання фінансового плану в строк до 1 червня 2018 року, посилань на узгодження інших строків наказ не містить.
Разом з тим, належних та допустимих доказів про те, що позивачка була повідомлена про необхідність подання фінансового плану в строк до 1 червня 2018 року відповідачем не надано, натомість відповідний лист Концерну «Військессетменеджмент» від 23 травня 2018 року  № 05/02-116 отримано не позивачкою, а іншою особою.
Апеляційний суд зазначає про те, що дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. 
Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. 
Саме роботодавець повинен надати докази фактів того, що працівник вчинив дисциплінарний проступок. При обранні виду стягнення роботодавець має враховувати всі обставини, з яких працівник це зробив. Щоб притягнути працівника до дисциплінарної відповідальності, в обов`язковому порядку слід встановитийого вину, як одну із важливих ознак порушення трудової дисципліни. Якщо у проступку немає вини працівника, його не можна притягнути до дисциплінарної відповідальності.
Ураховуючи вищевикладене, оскільки відповідачем не доведено повідомлення позивачки про необхідність виконання вимог листа Концерну «Військессетменеджмент» від 23 травня 2018 року  № 05/02-116 та подання фінансового плану в строк до 1 червня 2018 року, підстави для притягнення останньої до дисциплінарної відповідальності за невиконання цих вимог - відсутні.
Окремо колегія суддів уважає за доцільне зазначити, що невиконання обов`язку вчинити певні дії у визначений строк (як то подати фінансовий план у строк до 01 червня 2018 року) не може уважатися триваючим порушенням, у разі доведеності вчинення такого. Відтак висновки суду першої інстанції в цій частині є помилковими.
Окрім того, з матеріалів справи убачається, що 16 липня 2018 року наказом Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» № 13-Г, з метою розслідування факту зникнення з кабінету бухгалтерії підприємства табелів обліку використання робочого часу за квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень 2017 року створено відповідну комісію (том 1 а.с. 26-27)
17 липня 2018 року в письмових пояснення позивачка повідомила, що з приводу зникнення табелів обліків робочого часу за 2017 рік нічого повідомити не може, оскільки з ними не працювала,  з 25 квітня 2018 року по сьогодні їх не бачила (том 1 а.с.28).
Відповідно до акту службового розслідування від 18 липня 2018 року на виконання наказу відповідача від 16 липня 2018 року № 13-Г, комісія прийшла до висновку про притягнення до дисциплінарної відповідальності головного бухгалтера ОСОБА_1 та її заступника ОСОБА_9 через службову недбалість у зв`язку із зникненням табелів обліку використання робочого часу за квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень 2017 року (том 1 а.с. 168).
08 серпня 2018 року службовою запискою № 145 юрисконсульт консорціуму ОСОБА_3 повідомив т.в.о. генерального директора Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» Щерилю С.В. про те, що 27 липня 2018 року головний бухгалтер ОСОБА_1 отримала від нього аудиторський звіт за 2017 рік, який постійно мав знаходитись в бухгалтерії, проте станом на 08 серпня 2018 року дані документи не були знайдені (том 1 а.с. 42).
09 серпня 2018 року наказом Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» № 18-Г, з метою розслідування факту зникнення з кабінету бухгалтерії підприємства аудиторського звіту за 2017 створено відповідну комісію (том 1 а.с. 44).
09 серпня 2018 року у письмових пояснення по факту зникнення аудиторського звіту за 2017 рік позивачка повідомила, що 27 липня 2018 року вона передала  аудиторський звіт члену комісії з перевірки фінансово-господарської діяльності підприємства ОСОБА_11 , який обіцяв його повернути позивачці пізніше (т. 1 а.с. 43).
Відповідно до акту службового розслідування від 09 серпня 2018 року на виконання наказу відповідача від 09 серпня 2018 року № 18-Г, комісія прийшла до висновку про притягнення до дисциплінарної відповідальності головного бухгалтера ОСОБА_1 у виді догани, оскільки аудиторський звіт за 2017 рік зник через службову недбалість головного бухгалтера ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 172).
13 серпня 2018 року наказом Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» № 32-В «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 », головному бухгалтеру ОСОБА_1 оголошено догану. Підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності були висновки комісії, яку створено наказом № 13-Г від 16 липня 2018 року по факту зникнення з кабінету бухгалтерії табелів обліку використання робочого часу і які викладені в акті від 18 липня 2018 року та висновки комісії, яку створено наказом № 18-Г від 09 серпня 2018 року з метою розслідування факту зникнення з кабінету бухгалтерії підприємства аудиторського звіту за 2017 рік, які викладені в акті від 09 серпня 2018 року (том  1 а.с. 53).
Колегія суддів повторює, що при застосуванні дисциплінарного стягнення роботодавець має навести конкретні факти допущеного працівником невиконання обов`язків та зазначити, коли саме вони мали місце.
Акт службового розслідування від 18 липня 2018 року на виконання наказу відповідача від 16 липня 2018 року № 13-Г, а також акт службового розслідування від 09 серпня 2018 року на виконання наказу відповідача від 09 серпня 2018 року № 18-Г констатують факт відсутності табелів обліку робочого часу за 2017 рік та аудиторського звіту за 2017 рік. Проте ані вказані акти, ані наказ не містять даних про винні дії позивачки, які давали б підстави для притягнення її до дисциплінарної відповідальності.
Отже висновок суду першої інстанції про законність цього наказу також є помилковим.
Відповідно до статті 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
Згідно даних акту від 26 липня 2018 року , підписаного ОСОБА_10 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , убачається, що позивач ознайомилась з наказом від 26 липня 2018 року № 31-В «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 », який їй надала для ознайомлення начальник відділу кадрів ОСОБА_4 однак ставити підпис про ознайомлення відмовилась без пояснення причини ( том 1 а.с. 34 ).
Згідно даних акту від 13 серпня 2018 року  підписаного ОСОБА_10 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , позивач ознайомилась з наказом від 13 серпня 2018 року № 32-В «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 », однак ставити підпис про ознайомлення відмовилась без пояснення причини (том  1 а.с. 54).
Матеріали справи не містять відомостей про отримання позивачкою копій оскаржуваних наказів, проте згідно змісту листа №503/4/11798 від 17 грудня 2018 року на ім`я позивачки копії відповідних наказів направлено на її адресу як додаток до цього листа у відповідь на її звернення від 21 листопада 2018 року ( том 1 а.с. 19-20).
Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що позивачкою строк звернення до суду за захистом порушеного права,  визначений статтею 233  КЗпП України, пропущений з поважних причин, відтак підлягає поновленню.
Доводи апеляційної скарги в тій частині, що рішення Солом`янського районного суду міста Києва не містить підпису головуючого судді, відхиляються апеляційним судом, оскільки не відповідають фактичним обставинам.
Відповідно до статті 376 ЦПК України невідповідність висновків, викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи, є підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.
Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню на відшкодування витрат, пов`язаних із сплатою судового збору  768,40 грн в суді першої інстанції,  1152,60 грн в суді апеляційної інстанції, а всього 1921,00 грн.
 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд  -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
 
Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 08 листопада 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.
 
Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду.
 
Позовні вимоги задовольнити.
 
Визнати протиправними та скасувати наказ Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» №31-В від 26 липня 2018 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ; наказ Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» №32-В від 13 серпня 2018 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 .
 
Стягнути з Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 1921,00 гривень.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Повний текст постанови складено  16 серпня  2022 року. 
 
Суддя-доповідач                                                      Н.В. Поліщук

Судді                                                                         А.М. Андрієнко

В.В. Соколова