Постанова
Іменем України
03 серпня 2022 року 
м. Київ
 
справа № 263/8258/20
провадження № 61-5663св21
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Грушицького А. І.,
суддів: Литвиненко І. В., Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Пророка В. В., Стрільчука В. А.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Виконавчий комітет Маріупольської міської ради,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Виконавчого комітету Маріупольської міської ради на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 листопада 2020 року у складі судді Ікорської Є. С. та постанову Донецького апеляційного суду від 17 лютого 2021 року у складі колегії суддів: Зайцевої С. А., Пономарьової О. М., Попової С. А., у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
На обґрунтування позовних вимог  ОСОБА_1 посилалася на те, що 06 листопада 2017 року керівництвом Головного управління Національної поліції в Донецькій області на ім`я міського голови м. Маріуполя, відповідно до пункту 3 розділу І «Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР» направлено клопотання від 03 листопада 2017 року щодо включення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває у комунальній власності Маріупольської міської ради та є вільною, в число службової житлової площі Головного управління Національної поліції в Донецькій області для її розподілення ОСОБА_1 
27 лютого 2017 року рішенням Виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 16 ОСОБА_1 взято на квартирний облік, з правом першочергового отримання житлової площі з державного житлового фонду за місцем мешкання, як особу, яка потребує поліпшення житлових умов.
16 січня 2018 року на офіційному сайті Маріупольської міської ради опубліковано проект рішення щодо виділення ОСОБА_1 службового житла.
19 липня 2018 року питання про надання ОСОБА_1 службової житлової площі внесено до порядку денного засідання громадської комісії з житлових питань при Виконавчому комітеті Маріупольської міської ради.
Відповідно до оприлюдненого протоколу засідання громадської комісії з житлових питань при виконкомі міської ради від 19 липня 2018 року № 3-18, усі присутні члени комісії підтримали пропозицію заступника голови комісії включити квартиру АДРЕСА_1 до числа службової житлової площі, та надати її ОСОБА_1 . Тобто з 19 липня 2018 року усі умови, що передують винесенню проекту рішення на розгляд виконкому, а саме: публікація проекту рішення на веб-сайті та отримання висновку комісії з житлових питань, передбачені регламентом Маріупольського виконавчого комітету, виконані у повному обсязі. 
04 травня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області із позовною заявою до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради через відсутність рішення.
16 вересня 2019 року рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області (справа № 263/6489/19) визнано незаконною бездіяльність Виконавчого комітету Маріупольської міської ради щодо неприйняття рішення за клопотанням Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 03 листопада 2017 року щодо виділення ОСОБА_1 службового житла. Окрім того, зазначеним рішенням суд зобов`язав Виконавчий комітет Маріупольської міської ради розглянути питання щодо виділення ОСОБА_1 службового житла.
18 грудня 2019 року постановою Донецького апеляційного суду рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області залишено без змін. Рішення набрало законної сили.
У лютому 2020 року з офіційного сайту міськради видалено, оприлюднений 16 січня 2018 року, проект рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради щодо виділення ОСОБА_1 службового житла.
17 лютого 2020 року на офіційному сайті Маріупольської міської ради оприлюднений новий проект рішення щодо розгляду клопотання керівництва Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 06 листопада 2017 року з формулюванням «Відмовити Головному управлінню Національної поліції в Донецькій області у включенні квартири АДРЕСА_1 до числа службової житлової площі та наданні її ОСОБА_1 ».
13 березня 2020 року питання про розгляд клопотання Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо включення квартири АДРЕСА_1 до числа службової житлової площі та надання її ОСОБА_1 вдруге включено до порядку денного засідання громадської комісії з житлових питань при виконкомі Маріупольської міської ради.
Відповідно до оприлюдненого протоколу засідання комісії від 13 березня 2020 року № 02/2020, секретарем комісії винесено пропозицію відмовити Головному управлінню Національної поліції в Донецькій області у включенні квартири АДРЕСА_1 до числа службової житлової площі та наданні її ОСОБА_1 , яка була підтримана під час голосування всіма присутніми членами комісії.
Позивач зазначав, що дії Виконавчого комітету Маріупольської міської ради щодо видалення оприлюдненого 16 січня 2018 року на офіційному веб-сайті Маріупольської міської ради проекту рішення щодо виділення ОСОБА_1 службового житла є незаконними.
Враховуючи, що відповідно статті 51 ЖК України, жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих рад народних депутатів надаються громадянам за участю громадської комісії з житлових питань, проект рішення, оприлюднений 16 січня 2018 року щодо виділення службового житла ОСОБА_1 є таким, що підлягає обговоренню.
Крім того, приймаючи до уваги, що зазначений проект рішення вже пройшов процедуру обговорення, що відображено в оприлюдненому протоколі засідання громадської комісії з житлових питань при виконкомі міської ради від 19 липня 2018 року № 3-18, його видалення з офіційного веб-сайту порушує Закон України «Про доступ до публічної інформації», яким, зокрема, передбачається дотримання прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень, а також вільне отримання, поширення та будь-яке інше використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, оскільки видалення з офіційного веб-сайту Маріупольської міської ради проекту рішення щодо виділення ОСОБА_1 службового житла, оприлюдненого 16 січня 2018 року, всупереч вимогам Закону, унеможливлює вільне отримання тексту згаданого проекту. 
ОСОБА_1 зазначала, що дії Виконавчого комітету Маріупольської міської ради щодо повторного включення до порядку денного засідання громадської комісії з житлових питань при виконкомі міської ради від 13 березня 2020 року питання про розгляд клопотання Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо включення квартири АДРЕСА_1 до числа службової житлової площі та надання її ОСОБА_1 є незаконними, з огляду на наступне.
Рішенням Виконкому Маріупольської міської ради від 27 квітня 2016 року № 88 створено громадську комісію з житлових питань при виконкомі міської ради та затверджено її склад. Цим же рішенням затверджено положення про громадську комісію з житлових питань при виконкомі міської ради.
Рішенням Виконкому Маріупольської міської ради від 20 грудня 2018 року № 540 затверджено положення про громадську комісію з житлових питань при виконкомі міської ради у новій редакції, а рішення виконкому від 27 квітня 2016 року № 88 «Про затвердження положення та складу громадської комісії з житлових питань при виконкомі міської ради» визнано таким, що втратило чинність.
Рішенням Виконкому Маріупольської міської ради від 24 лютого 2020 року № 63, що прийнято після набрання законної сили вищезазначеного рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області щодо визнання незаконною бездіяльності Виконавчого комітету Маріупольської міської ради та зобов`язання вчинити певні дії, затверджено положення про громадську комісію з житлових питань при виконкомі міської ради у новій редакції, а рішення виконкому міської ради від 20 серпня 2018 року «Про затвердження положення про громадську комісію з житлових питань при виконкомі міської ради» № 540 визнано таким, що втратило чинність.
При цьому однією з відмінностей нової редакції Положення від двох попередніх редакцій є наявність підпункту 2.11 розділу 2 Положення, відповідно якого громадська комісія з житлових питань при виконкомі міської ради повторно переглядає питання, з дати розгляду яких сплинув 1 рік та виконкомом міської ради не були прийняті по них рішення.
Виходячи з наведеного, повторне включення 13 березня 2020 року до порядку денного засідання громадської комісії з житлових питань при виконкомі міської ради питання про розгляд клопотання Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо включення квартири АДРЕСА_1 до числа службової житлової площі та надання її ОСОБА_1 здійснено на підставі підпункту 2.11 розділу 2 Положення про громадську комісію з житлових питань при виконкомі міської ради в редакції, затвердженого рішенням Виконкому Маріупольської міської ради від 24 лютого 2020 року № 63, оскільки громадською комісією з житлових питань це питання вперше розглядалось 19 липня 2018 року, тобто на момент повторного його розгляду сплив 1 рік та 8 місяців. Однак такі дії Виконавчого комітету Маріупольської міської ради суперечать статті 58 Конституції України, відповідно якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, а також частини третьої статті 5 ЦК України, якою визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
Крім того, рішення щодо виділення ОСОБА_1 службового житла, яке 19 липня 2018 року пройшло процедуру громадського обговорення не було прийнято саме через незаконну бездіяльність відповідача, що встановлено рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 серпня 2018 року, яке набрало законної сили 18 грудня 2019 року.
Таким чином, постановою Кабінету Міністрів України № 996, якою затверджено Типове положення прямо зазначено, що рішення громадської ради є обов`язковими для розгляду органом виконавчої влади, а безпосередньо саме Положення не повинно суперечити нормам Типового положення. Тобто, рішення громадської комісії з житлових питань при Виконавчому комітеті Маріупольської міської ради від 19 липня 2018 року щодо виділення ОСОБА_1 службового житла обов`язково повинно бути розглянуто відповідачем.
З огляду на вищевказане дії відповідача, що виразились у видаленні проекту рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради, оприлюдненого 16 січня 2018 року на офіційному веб-сайті Маріупольської міської ради, а також повторне включення до порядку денного засідання громадської комісії з житлових питань при виконкомі міської ради від 13 березня 2020 року питання про розгляд клопотання Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо включення квартири АДРЕСА_1 до числа службової житлової площі та надання її ОСОБА_1 , за яким вже приймалось рішення громадською комісією 19 липня 2018 року, є незаконними, такими, що порушують права ОСОБА_1 , передбачені Конституцією України, якою гарантується право на житло.
У зв`язку з вищевикладеним позивач просила:
1) визнати незаконними дії Виконавчого комітету Маріупольської міської ради щодо видалення з офіційного веб-сайту Маріупольської міської ради оприлюдненого проекту рішення щодо включення до числа службової житлової площі квартири АДРЕСА_1 та розподілення її Головному управлінню Національної поліції в Донецькій області для надання ОСОБА_1 ;
2) визнати незаконними дії Виконавчого комітету Маріупольської міської ради щодо включення 13 березня 2020 року до порядку денного засідання громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради питання про розгляд клопотання Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо включення квартири  АДРЕСА_1 до числа службової житлової площі та надання її ОСОБА_1 ;
3) визнати недійсним результат голосування членів громадської комісії з житлових питань при Виконавчому комітеті Маріупольської міської ради, проведеного за результатами розгляду питання «Про розгляд клопотання Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо включення квартири АДРЕСА_1 до числа службової житлової площі та надання її ОСОБА_1 », що зафіксовано в протоколі засідання комісії від 13 березня 2020 року № 02/2020;
4) визнати дійсним результат голосування членів громадської комісії з житлових питань при Виконавчому комітеті Маріупольської міської ради, проведеного за результатами розгляду питання 1.2. «Про надання службової житлової площі ( ОСОБА_1 )», що зафіксовано в протоколі засідання комісії від 19 липня 2018 року № 3-18, а саме: питання визнати таким, що не потребує повторного перегляду на громадській комісії;
5) зобов`язати Виконавчий комітет Маріупольської міської ради вчинити дії, необхідні для видалення з офіційного веб-сайту Маріупольської міської ради оприлюдненого 17 лютого 2020 року проекту рішення «Про відмову Головному управлінню Національної поліції в Донецькій області у включенні квартири АДРЕСА_1 до числа службової житлової площі та наданні її ОСОБА_1 »;
6) зобов`язати Виконавчий комітет Маріупольської міської ради вчинити дії, необхідні для оприлюднення на офіційному веб-сайті Маріупольської міської ради проекту рішення щодо включення до числа службової житлової площі квартири АДРЕСА_1 та розподілення її Головному управлінню Національної поліції в Донецькій області для надання ОСОБА_1 , текст якого був оприлюднений 16 січня 2018 року на офіційному веб-сайті Маріупольської міської ради;
7) зобов`язати Виконавчий комітет Маріупольської міської ради включити до порядку денного засідання виконавчого комітету Маріупольської міської ради питання щодо розгляду проекту рішення щодо включення до числа службової житлової площі квартири  АДРЕСА_1 та розподілення її Головному управлінню Національної поліції в Донецькій області для надання ОСОБА_1 , текст якого був оприлюднений 16 січня 2018 року на офіційному веб-сайті Маріупольської міської ради.
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 листопада 2020 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного суду від 17 лютого 2021 року, позовні вимоги задоволено.
Визнано незаконними дії Виконавчого комітету Маріупольської міської ради щодо видалення з офіційного веб-сайту Маріупольської міської ради оприлюдненого 16 січня 2018 року проекту рішення щодо включення до числа службової житлової площі квартири АДРЕСА_1 та розподілення її Головному управлінню Національної поліції в Донецькій області для надання ОСОБА_1 .
Визнано незаконними дії Виконавчого комітету Маріупольської міської ради щодо включення 13 березня 2020 року до порядку денного засідання громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради питання про розгляд клопотання Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо включення квартири  АДРЕСА_1 до числа службової житлової площі та надання її ОСОБА_1 .
Визнано недійсним результат голосування членів громадської комісії з житлових питань при Виконавчому комітеті Маріупольської міської ради, проведеного 13 березня 2020 року за результатами розгляду питання «Про розгляд клопотання Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо включення квартири АДРЕСА_1 до числа службової житлової площі та надання її ОСОБА_1 », що зафіксовано в протоколі засідання комісії від 13 березня 2020 року № 02/2020.
Визнано дійсним результат голосування членів громадської комісії з житлових питань при Виконавчому комітеті Маріупольської міської ради, проведеного 19 липня 2018 року за результатами розгляду питання 1.2. «Про надання службової житлової площі ( ОСОБА_1 )», що зафіксовано в протоколі засідання комісії від 19 липня 2018 року № 3-18, а саме: питання визнати таким, що не потребує повторного перегляду на громадській комісії.
Зобов`язано Виконавчий комітет Маріупольської міської ради вчинити дії, необхідні для видалення з офіційного веб-сайту Маріупольської міської ради оприлюдненого 17 лютого 2020 року проекту рішення «Про відмову Головному управлінню Національної поліції в Донецькій області у включенні квартири  АДРЕСА_1 до числа службової житлової площі та наданні її ОСОБА_1 ».
Зобов`язано Виконавчий комітет Маріупольської міської ради вчинити дії, необхідні для оприлюднення на офіційному веб-сайті Маріупольської міської ради проекту рішення щодо включення до числа службової житлової площі квартири АДРЕСА_1 та розподілення її Головному управлінню Національної поліції в Донецькій області для надання ОСОБА_1 , текст якого був оприлюднений 16 січня 2018 року на офіційному веб-сайті Маріупольської міської ради.
Зобов`язано Виконавчий комітет Маріупольської міської ради включити до порядку денного засідання Виконавчого комітету Маріупольської міської ради питання з розгляду проекту рішення щодо включення до числа службової житлової площі квартири АДРЕСА_1 та розподілення її Головному управлінню Національної поліції в Донецькій області для надання ОСОБА_1 , текст якого був оприлюднений 16 січня 2018 року на офіційному веб-сайті Маріупольської міської ради.
Вирішено питання судових витрат.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 27 лютого 2017 року про взяття позивача на квартирний облік у сукупності з позитивним висновком громадської комісії з житлових питань від 19 липня 2018 року, про включення квартири до числа службової та надання її ОСОБА_1 , породжує право позивача «правомірних очікувань» та «законного сподівання» на отримання житла.
Крім того зазначав, що проект рішення від 16 січня 2018 року щодо виділення ОСОБА_1 службового житла вже пройшов процедуру обговорення, що відображено в оприлюдненому протоколі засідання громадської комісії з житлових питань при виконкомі міської ради від 19 липня 2018 року № 3-18, його видалення з офіційного веб-сайту порушує Закон України «Про доступ до публічної інформації», яким, зокрема, передбачається дотримання прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень, а також вільне отримання, поширення та будь-яке інше використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, оскільки видалення з офіційного веб-сайту Маріупольської міської ради проекту рішення щодо виділення ОСОБА_1 службового житла, оприлюдненого 16 січня 2018 року, всупереч вимогам Закону, унеможливлює вільне отримання тексту згаданого проекту.
Видалення проекту рішення у тому формулюванні, в якому він пройшов процедуру громадського обговорення, не відповідає пункту 23 Типового положення про громадську раду при міністерстві, іншому центральному органі виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласній, Київській та Севастопольській міській, районній, районній у містах Києві та Севастополі державній адміністрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 листопада 2010 року № 996, згідно з яким рішення громадської ради є обов`язковими для розгляду органом виконавчої влади. При цьому видалення проекту рішення унеможливлює його розгляд виконавчим комітетом.
Щодо вимоги позивача про визнання незаконними дій Виконавчого комітету Маріупольської міської ради щодо включення 13 березня 2020 року до порядку денного засідання громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради питання про розгляд клопотання Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо включення квартири АДРЕСА_1 до числа службової житлової площі та надання її ОСОБА_1 , то з огляду на те, що не передбачений повторний розгляд того самого питання громадською комісією, за яким уже проведена процедура громадського обговорення та прийнято рішення у вигляді рекомендації від 19 листопада 2018 року, при цьому у подальшому жодного рішення виконкомом з цього приводу не ухвалювалося, суд вважав вимогу позивача обґрунтованою.
Щодо вимоги позивача про визнання недійсним результату голосування членів громадської комісії з житлових питань при Виконавчому комітеті Маріупольської міської ради, проведеного за результатами розгляду питання «Про розгляд клопотання Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо включення квартири АДРЕСА_1 до числа службової житлової площі та надання її ОСОБА_1 », що зафіксовано в протоколі засідання комісії від 13 березня 2020 року № 02/2020, суд виходив з того, що рішенням Виконкому Маріупольської міської ради від 27 квітня 2016 року № 88 створено громадську комісію з житлових питань при виконкомі міської ради та затверджено її склад. Цим же рішенням затверджено положення про громадську комісію з житлових питань при виконкомі міської ради.
Рішенням Виконкому Маріупольської міської ради від 20 грудня 2018 року № 540 затверджено положення про громадську комісію з житлових питань при виконкомі міської ради у новій редакції, а рішення виконкому від 27 квітня 2016 року «Про затвердження положення та складу громадської комісії з житлових питань при виконкомі міської ради» № 88 визнано таким, що втратило чинність.
Рішенням Виконкому Маріупольської міської ради від 24 лютого 2020 року № 63, що прийнято після набрання законної сили рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 16 вересня 2019 року, яким визнано незаконною бездіяльність Виконавчого комітету Маріупольської міської ради та зобов`язано вчинити певні дії, затверджено положення про громадську комісію з житлових питань при виконкомі міської ради у новій редакції, а рішення виконкому міської ради від 20 серпня 2018 № 540 «Про затвердження положення про громадську комісію з житлових питань при виконкомі міської ради» визнано таким, що втратило чинність.
При цьому, однією з відмінностей нової редакції Положення від двох попередніх редакцій є наявність підпункту 2.11 розділу 2 Положення, відповідно до якого громадська комісія з житлових питань при виконкомі міської ради повторно переглядає питання, з дати розгляду яких сплинув 1 рік та виконкомом міської ради не були прийняті по них рішення.
У той же час пункт 11 статті 47 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачає, що рекомендації постійних комісій підлягають обов`язковому розгляду органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами, яким вони адресовані. Про результати розгляду і вжиті заходи повинно бути повідомлено комісіям у встановлений ними строк.
Виходячи з наведеного, повторне включення 13 березня 2020 року до порядку денного засідання громадської комісії з житлових питань при виконкомі міської ради питання про розгляд клопотання Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо включення квартири АДРЕСА_1 до числа службової житлової площі та надання її ОСОБА_1 здійснено на підставі підпункту 2.11 розділу 2 Положення про громадську комісію з житлових питань при виконкомі міської ради в редакції, затвердженій рішенням Виконкому Маріупольської міської ради від 24 лютого 2020 року № 63, оскільки громадською комісією з житлових питань це питання вперше розглядалось 19 липня 2018 року, тобто на момент повторного його розгляду сплинув 1 рік та 8 місяців.
Однак такі дії Виконавчого комітету Маріупольської міської ради суперечать статті 58 Конституції України та частині третій статті 5 ЦК України.
Крім того, рішення щодо виділення ОСОБА_1 службового житла, яке 19 липня 2018 року пройшло процедуру громадського обговорення, не було прийнято саме через незаконну бездіяльність відповідача, що встановлено рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 16 серпня 2019 року, яке набрало законної сили 18 грудня 2019 року, у цивільній справі № 263/6489/19. Тобто якщо комісія з житлових питань уже дійшла висновку про передачу житлового приміщення, то відповідач повинен був проголосувати і ухвалити рішення з цього питання, а не повторно ставити на обговорення указаного питання комісії, що прямо суперечить статті 58 Конституції України.
Тому суд дійшов висновку, що результат голосування членів громадської комісії з житлових питань при Виконавчому комітеті Маріупольської міської ради, проведений за результатами безпідставного і повторного розгляду питання «Про розгляд клопотання Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо включення квартири АДРЕСА_1 до числа службової житлової площі та надання її ОСОБА_1 », що зафіксовано в протоколі засідання комісії від 13 березня 2020 року № 02/2020, є недійсним, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Переглядаючи 13 березня 2020 року на засіданні громадської комісії повторно питання щодо виділення житла, відповідач керувався тим, що термін дії рішення, прийнятого на засіданні цієї ж комісії 19 липня 2018 року, сплинув і рішення є недійсним та таким, що потребує повторного перегляду на засіданні громадської комісії.
Вирішуючи вимогу позивача про визнання дійсним результату голосування членів громадської комісії з житлових питань при Виконавчому комітеті Маріупольської міської ради, проведеного за результатами розгляду питання 1.2. «Про надання службової житлової площі ( ОСОБА_1 )», що зафіксовано в протоколі засідання комісії № 3-18 від 19 липня 2018 року, а саме: питання визнати таким, що не потребує повторного перегляду на громадській комісії, суд зазначив, що з огляду на висновок про недійсність результату голосування членів громадської комісії з житлових питань при Виконавчому комітеті Маріупольської міської ради, проведеного за результатами розгляду питання «Про розгляд клопотання Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо включення квартири АДРЕСА_1 до числа службової житлової площі та надання її ОСОБА_1 », що зафіксований в протоколі засідання комісії від 13 березня 2020 року № 02/2020, то такий є чинним, і підлягає розгляду Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради як такий, що обов`язково повинен бути розглянутий органом виконавчої влади в силу пункту 23 Типового положення про громадську раду при міністерстві, іншому центральному органі виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласній, Київській та Севастопольській міській, районній, районній у містах Києві та Севастополі державній адміністрації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03 листопада 2010 року № 996, відповідно до якого рішення громадської ради є обов`язковими для розгляду органом виконавчої влади.
Задовольняючи вимоги в частині зобов`язання відповідача вчинити дії, необхідні для видалення з офіційного веб-сайту Маріупольської міської ради оприлюдненого 17 лютого 2020 року проекту рішення «Про відмову Головному управлінню Національної поліції в Донецькій області у включенні квартири АДРЕСА_1 до числа службової житлової площі та наданні її ОСОБА_1 », суд виходив з того, що відповідно до пункту 2 частини першої статті 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати: нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньо організаційних), прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності. Суд зауважив, що зміст рішення комісії з житлових питань (як позитивне, так і про відмову) не є преюдиційним для виконавчого комітету, а є лише пропозицією, внаслідок чого виконавчий комітет не зв`язаний з висновком комісії і вправі проголосувати як за позитивне вирішення питання, так і проти.
Враховуючи висновок суду про необхідність розглянути проект рішення щодо включення до числа службової житлової площі квартири АДРЕСА_1 та розподілення її Головному управлінню Національної поліції в Донецькій області для надання ОСОБА_1 , текст якого був оприлюднений 16 січня 2018 року на офіційному веб-сайті Маріупольської міської ради, визнання результату голосування членів громадської комісії з житлових питань від 13 березня 2020 року, суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача видалити з офіційного веб-сайту Маріупольської міської ради проект рішення «Про відмову Головному управлінню Національної поліції в Донецькій області у включенні квартири АДРЕСА_1 до числа службової житлової площі та наданні її ОСОБА_1 » та відповідно зобов`язати Виконавчий комітет Маріупольської міської ради вчинити дії, необхідні для оприлюднення на офіційному веб-сайті Маріупольської міської ради проекту рішення щодо включення до числа службової житлової площі квартири АДРЕСА_1 та розподілення її Головному управлінню Національної поліції в Донецькій області для надання ОСОБА_1 , текст якого був оприлюднений 16 січня 2018 року на офіційному веб-сайті Маріупольської міської ради.
Також суд зазначав, що рішення стосовно взяття та зняття з квартирного обліку громадян за своєю природою не відносяться до нормативно-правових актів органів місцевого самоврядування та є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.
При цьому, ухвалене рішення Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області від 16 серпня 2019 року у справі № 263/6489/19, яким визнано незаконною бездіяльність Виконавчого комітету Маріупольської міської ради щодо неприйняття рішення за клопотанням Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 03 листопада 2017 року щодо виділення ОСОБА_1 службового житла, та зобов`язано Виконавчий комітет Маріупольської міської ради розглянути питання виділення ОСОБА_1 службового житла так і не виконано, зазначене питання на сесії не розглядалось, до порядку денного включено не було, та будь-яке рішення з цього приводу не приймалося.
На момент ухвалення рішення у даній справі не було прийнято рішення виконавчим комітетом за наслідками наданої пропозиції громадської комісії з житлових питань при Виконавчому комітеті Маріупольської міської ради, проведеного за результатами розгляду питання «Про розгляд клопотання Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо включення квартири АДРЕСА_1 до числа службової житлової площі та надання її ОСОБА_1 », що зафіксований у протоколі засідання комісії від 19 липня 2018 року № 03-18.
З моменту прийняття протокольного рішення від 19 липня 2018 року № 03-18 громадською комісією минуло понад 2 роки, що не виправдовує неправомірну бездіяльність відповідача та правомірні очікування позивача на прийняття рішення у розумні строки.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання відповідача включити до порядку денного засідання виконавчого комітету Маріупольської міської ради питання щодо розгляду проекту рішення щодо включення до числа службової житлової площі квартири АДРЕСА_1 та розподілення її Головному управлінню Національної поліції в Донецькій області для надання ОСОБА_1 , текст якого був оприлюднений 16 січня 2018 року на офіційному веб-сайті Маріупольської міської ради.
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
У квітні 2021 року Виконавчий комітет Маріупольської міської ради звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, у якій просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги залишити без задоволення.
На обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень відповідач посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
Скаржник зазначав, що апеляційним судом правильно встановлено, що для того щоб житлове приміщення набуло статусу службового, Виконавчий комітет Маріупольської міської ради на підставі клопотання Головного управління Національної поліції в Донецькій області повинен прийняти рішення про включення житла до числа службових, яке на підставі такого рішення закріплюється як службове за Головним управлінням Національної поліції в Донецькій області.
Тобто орган місцевого самоврядування розглядав клопотання Головного управління Національної поліції в Донецькій області, а не позивачки ОСОБА_1 . 
Крім цього, у судовому засідання суду першої інстанції позивач зазначала, що розпорядження Головного управління Національної поліції в Донецькій області про виділення службового житла саме їй не існує. Тобто з огляду на заявлене клопотання саме Головним управлінням Національної поліції в Донецькій області та відсутність нормативної прив`язки ОСОБА_1 до квартири АДРЕСА_1 , права та свободи позивача жодним чином не порушуються. З цього слідує, що судами помилково застосовано принцип «правомірних очікувань» та «законного сподівання».
При цьому Головне управління Національної поліції в Донецькій області за оскарженням дій/бездіяльності Виконавчого комітету Маріупольської міської ради не зверталося.
Відповідач зазначав, що ОСОБА_1 бажає отримати у користування квартиру АДРЕСА_1 не обґрунтовуючи те, чим викликана заінтересованість саме у цій квартирі та яким чином нею була отримана інформація про належність квартири до житлового фонду територіальної громади міста Маріуполя. Спірна квартира знаходиться у іншому районі міста Маріуполя Донецької області, аніж розташоване місце роботи ОСОБА_1 , що виключає застосування статті 118 ЖК України, на яку посилались суди.
Щодо висновку судів про незаконність видалення з офіційного веб-сайту Маріупольської міської ради проекту рішення відповідач вказував, що судом не надано належного обґрунтування, які саме норми Закону України «Про доступ до публічної інформації» було порушено Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради. Жодна з норм чинного законодавства не містить заборон на видалення проекту рішення.
Посилання суду на статтю 24 Закону України «Про доступ до публічної інформації», відповідно до якої регламентована відповідальність розпорядників інформації за навмисне приховування або знищення інформації чи документів не може мати місце адже проект рішення від 16 січня 2018 року не єактом Виконавчого комітету Маріупольської міської ради у розумінні статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Вищезгаданий проект є наслідком реалізації повноважень Виконавчого комітету Маріупольської міської ради. При цьому, такий проект за своєю суттю і правовою природою не підпадає під ознаки нормативного акта або акта індивідуальної дії, позаяк він не породжує будь-яких прав чи обов`язків, не змінює їх обсягу. З цього випливає, що публікація/непублікація проекта не може порушити права особи, окрім випадків коли відповідні дії порушують процедуру прийняття рішення органом або права чи обов`язки окремої особи.
Також скаржник зазначав, що позовні вимоги про визнання незаконними дій Виконавчого комітету Маріупольської міської ради щодо включення 13 березня 2020 року до порядку денного засідання громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради питання про розгляд клопотання Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо включення квартири АДРЕСА_1 до числа службової житлової площі та надання її позивачці та визнання недійсним результату голосування членів громадської комісії з житлових питань при Виконавчому комітеті Маріупольської міської ради, проведеного за результатами розгляду питання «Про розгляд клопотання Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо включення квартири АДРЕСА_1 до числа службової житлової площі та надання її ОСОБА_1 , пред`явлені до неналежного відповідача, як наслідок не могли бути задоволеними, оскільки Виконавчий комітет не може відповідати за дії, яких не вчиняє.
Більше того, зобов`язання неналежного відповідача на виконання дій, що перебувають поза межами його повноважень, порушує принцип правової визначеності та приводить до неможливості виконання рішення суду.
Крім того скаржник вказував, що не дивлячись на те, що клопотання Головного управління Національної поліції в Донецькій області обговорювалося і громадською комісією з житлових питань, це не позбавляє Виконавчий комітет Маріупольської міської ради права ініціювати повторне винесення вказаного питання на розгляд комісії, адже з моменту попереднього розгляду громадською комісією сплинув досить тривалий час, виконавчий комітет здійснював свої повноваження з розпорядження житловим фондом територіальної громади.
Дії виконавчого комітету Маріупольської міської ради не суперечать статті 58 Конституції України адже відповідачем не оспорюється наявність засідання громадської комісії із житлових питань від 19 липня 2018 року № 3/18, а повторне засідання комісії не спростовує висновки попереднього.
Крім того, рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 серпня 2019 року у справі № 263/6489/19 зобов`язано Виконавчий комітет Маріупольської міської ради розглянути питання щодо виділення ОСОБА_1 службового житла. При цьому,зобов`язано орган місцевого самоврядування розглянути клопотання, а не проект рішення від 16 січня 2018 року.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Виконавчого комітету Маріупольської міської ради включити до порядку денного засідання Виконавчого комітету Маріупольської міської ради питання про розгляд проекту рішення щодо включення до числа службової житлової площі квартири АДРЕСА_1 та розподілення її Головному управлінню Національної поліції в Донецькій області скаржник зазначав, що позивачем направлено до суду лист від 25 травня 2020 року, в якому вона просить надати можливість виступити на засіданні виконкому, з дотриманням вимог постанови КМУ від 11 березня 2020 року № 211 (зі змінами) у протилежному випадку не розглядати її питання на засіданні виконкому. Тобто Виконавчий комітет Маріупольської міської ради не включав проект рішення до порядку денного для подальшого розгляду, не за власною ініціативою, а виключно за заявою позивачки, з метою дотримання інтересів якої стосувалося рішення.
Особа має право вимагати не розглядати питання на засіданні Виконкому міської ради навіть за наявності судового рішення, яке зобов`язує це зробити відповідний орган.
Таким чином, при вчиненні дій орган місцевого самоврядування повинен дотримуватись інтересів сторін з метою недопущення обмеження та повноти реалізації їх прав.
Аргументи інших учасників справи
У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні касаційної скарги Виконавчого комітету Маріупольської міської ради в повному обсязі.
Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Ухвалою Верховного Суду від 21 травня 2021 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу № 263/8258/20 з Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області.
У червні 2021 року до Верховного Суду надійшла справа № 263/8258/20.
Ухвалою Верховного Суду від 27 липня 2022 року справу призначено до судового розгляду.
Фактичні обставини справи, встановлені судами 
Суди встановили, що 06 листопада 2017 року керівництвом Головного управління Національної поліції в Донецькій області на ім`я міського голови м. Маріуполя відповідно до пункту 3 розділу І «Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в УРСР» направлено клопотання від 03 листопада 2017 року щодо включення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває у комунальній власності Маріупольської міської ради та є вільною, в число службової житлової площі Головного управління Національної поліції в Донецькій області для її розподілення ОСОБА_1 
27 лютого 2017 року рішенням Виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 16 ОСОБА_1 взято на квартирний облік, з правом першочергового отримання житлової площі з державного житлового фонду за місцем мешкання, як особу, яка потребує поліпшення житлових умов.
16 січня 2018 року на офіційному сайті Маріупольської міської ради опубліковано проект рішення щодо виділення ОСОБА_1 службового житла.
19 липня 2018 року питання про надання ОСОБА_1 службової житлової площі внесено до порядку денного засідання громадської комісії з житлових питань при Виконавчому комітеті Маріупольської міської ради.
Відповідно до оприлюдненого протоколу засідання громадської комісії з житлових питань при виконкомі міської ради від 19 липня 2018 року № 3-18, усі присутні члени комісії підтримали пропозицію заступника голови комісії включити квартиру АДРЕСА_1 до числа службової житлової площі та надати її ОСОБА_1 .
Тобто з 19 липня 2018 року усі умови, що передують винесенню проекту рішення на розгляд виконкому, а саме: публікація проекту рішення на веб-сайті та отримання висновку комісії з житлових питань, передбачені регламентом виконавчого комітету, виконані у повному обсязі.
04 травня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області з позовною заявою до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради через відсутність рішення.
16 серпня 2019 року рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області (справа № 263/6489/19) бездіяльність Виконавчого комітету Маріупольської міської ради щодо неприйняття рішення за клопотанням Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 03 листопада 2017 року щодо виділення ОСОБА_1 службового житла визнано незаконною. Крім того, зазначеним рішенням суд зобов`язав Виконавчий комітет Маріупольської міської ради розглянути питання щодо виділення ОСОБА_1 службового житла.
18 грудня 2019 року постановою Донецького апеляційного суду зазначене рішення залишено без змін, внаслідок чого рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області набрало законної сили.
У лютому 2020 року проект рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради щодо виділення ОСОБА_1 службового житла, оприлюднений 16 січня 2018 року, з офіційного сайту Маріупольської міської ради видалено, що не оспорювалось відповідачем.
17 лютого 2020 року на офіційному сайті Маріупольської міської ради оприлюднений новий проект рішення щодо розгляду клопотання керівництва Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 06 листопада 2017 року з формулюванням «Відмовити Головному управлінню Національної поліції в Донецькій області у включенні квартири АДРЕСА_1 до числа службової житлової площі та наданні її ОСОБА_1 ».
13 березня 2020 року питання про розгляд клопотання Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо включення квартири АДРЕСА_1 до числа службової житлової площі та надання її ОСОБА_1 вдруге включено до порядку денного засідання громадської комісії з житлових питань при виконкомі Маріупольської міської ради.
Відповідно до оприлюдненого протоколу засідання комісії від 13 березня 2020 року № 02/2020, секретарем комісії внесено пропозицію відмовити Головному управлінню Національної поліції в Донецькій області у включенні квартири АДРЕСА_1 до числа службової житлової площі та наданні її ОСОБА_1 , яка була підтримана під час голосування всіма присутніми членами комісії.
Рішенням Виконкому Маріупольської міської ради від 20 грудня 2018 року № 540 затверджено положення про громадську комісію з житлових питань при виконкомі міської ради у новій редакції, а рішення виконкому від 27 квітня 2016 року № 88 «Про затвердження положення та складу громадської комісії з житлових питань при виконкомі міської ради» визнано таким, що втратило чинність.
Рішенням Виконкому Маріупольської міської ради від 24 лютого 2020 року № 63, що прийнято після набрання законної сили рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області щодо визнання незаконною бездіяльності Виконавчого комітету Маріупольської міської ради та зобов`язання вчинити певні дії, затверджено положення про громадську комісію з житлових питань при виконкомі міської ради у новій редакції, а рішення виконкому міської ради від 20 серпня 2018 року № 540 «Про затвердження положення про громадську комісію з житлових питань при виконкомі міської ради» визнано таким, що втратило чинність.
Суд встановив, що однією з відмінностей нової редакції Положення, від двох попередніх редакцій, є наявність підпункту 2.11 розділу 2 Положення, відповідно до якого громадська комісія з житлових питань при виконкомі міської ради повторно переглядає питання, з дати розгляду яких сплинув 1 рік та виконкомом міської ради не були прийняті по них рішення.
Тобто повторне включення 13 березня 2020 року до порядку денного засідання громадської комісії з житлових питань при виконкомі міської ради питання про розгляд клопотання Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо включення квартири АДРЕСА_1 до числа службової житлової площі та надання її ОСОБА_1 , здійснено на підставі підпункту 2.11 розділу 2 Положення про громадську комісію з житлових питань при виконкомі міської ради в редакції, затвердженій рішенням Виконкому Маріупольської міської ради № 63 від 24 лютого 2020 року, оскільки громадською комісією з житлових питань це питання вперше розглядалось 19 липня 2018 року, тобто на момент повторного його розгляду сплинув 1 рік та 8 місяців.
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частиною першою статті 400 ЦПК України встановлено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваних судових рішень, обговоривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги з огляду на таке.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.
Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.
Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства: цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
Відповідно до положень статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають, із цивільних, трудових, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов`язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право, яке має існувати на час звернення до суду, а, по-друге, суб`єктний склад такого спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.
Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).
Адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій. Позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду (пункти 1, 2, 8 частини першої статті 4 КАС України).
Публічно-правовий спір - це, зокрема, спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).
Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг(пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).
Отже, до справ адміністративної юрисдикції закон відніс публічно-правові спори, ознакою яких є не лише особливий суб`єктивний склад, але і їх виникнення з приводу виконання суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім спорів, для яких закон установив інший порядок судового вирішення. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір.
Стосовно терміну «владні управлінські функції», то зміст поняття «владні» полягає в наявності у суб`єкта повноважень застосовувати надану йому владу, за допомогою якої впливати на розвиток правовідносин, а «управлінські функції» - це основні напрямки діяльності органу влади, його посадової чи службової особи або іншого уповноваженого суб`єкта, спрямовані на управління діяльністю підлеглого суб`єкта. З огляду на вказане до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома чи більше суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень (аналогічні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17 (пункт 5.7), від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (пункти 28-30), від 18 вересня 2018 року у справі № 823/218/17 (пункти 24-25), від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17 (пункти 4.8-4.10), від 02 квітня 2019 року у справі № 137/1842/16-а, від 18 грудня 2019 року у справі № 826/2323/17 (пункти 18-19), від 18 грудня 2019 року у справі № 263/6022/16-ц (пункти 21-23), від 19 лютого 2020 року у справі № 520/5442/18 (пункти 18-20), від 26 лютого 2020 року у справі № 1240/1981/18 (пункти 16-17), від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (пункти 19-21), від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17 (пункт 21), від 29 вересня 2020 року у справах № 368/561/19 (пункт 22) і № 712/5476/19 (пункт 19), від 08 жовтня 2020 року у справі № 9901/393/19 (пункт 25), від 13 жовтня 2020 року у справі № 640/22013/18 (пункт 19), від 23 листопада 2021 року у справі № 175/1571/15 (пункт 72).
Позивач звернувся до суду з вимогою до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Підставою для звернення з цим позовом стало те, що, як стверджує позивач, відповідач протиправно не виділяє для проживання ОСОБА_1 службове житло, як працівнику Національної поліції.
Закон України «Про Національну поліцію» визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції. Поліцейський має службове посвідчення та спеціальний жетон. Зразки та порядок видання службових посвідчень та спеціальних жетонів затверджує Міністр внутрішніх справ України (стаття 17 Закону України «Про Національну поліцію»).
Для визначення юрисдикції суду у спорі щодо прийняття на публічну службу, її проходження чи звільнення суд має встановити, чи проходила особа публічну службу, а також, у зв`язку з чим - прийняттям, проходженням або звільненням - виник спір (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 712/5476/19).
Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Відповідно до частин першої-третьої статті 96 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські забезпечуються житлом на підставах і в порядку, визначених житловим законодавством. Поліцейським, які згідно із законом визнані такими, що потребують поліпшення житлових умов, житлова площа надається в першочерговому порядку. Поліцейським та членам їхніх сімей можуть надаватися житлові приміщення в гуртожитках та службові житлові приміщення в порядку і на умовах, визначених житловим законодавством.
Слід зазначити, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі №362/643/21 (провадження № 14-32цс22) вказано, що позивач, мотивуючи позов приписами Конституції України, Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і Інструкції, затвердженої наказом № 737, оскаржив діяння відповідача, житлова комісія якого не зарахувала позивача на квартирний облік як військовослужбовця. Соціальна гарантія, якої, як він вважав, його протиправно позбавили, передбачена для осіб, котрі проходять військову, тобто публічну службу. Інакше кажучи, право, яке позивач вважає порушеним, він набув саме у зв`язку з проходженням військової служби. Тому спір військовослужбовця з військовою частиною щодо реалізації цього права слід розглядати за правилами тієї юрисдикції, яка вирішує спори, з приводу проходження публічної служби (аналогічно, як і спори, пов`язані з реалізацією інших соціальних гарантій (пільг), визначених для військовослужбовців). З урахуванням наведеного Велика Палата Верховного Суду вважає, що спір позивача з відповідачем є публічно-правовим і належить до юрисдикції адміністративного суду.
Отже, колегія суддів, з урахуванням висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі №362/643/21 (провадження № 14-32цс22), дійшла висновку про те, що оскільки служба у Національній поліції є публічною службою, у зв`язку з проходженням якої держава передбачила відповідні соціальні гарантії, а також порядок їх реалізації.
Таким чином,спори з приводу проходження служби у Національній поліції, зокрема щодо соціального захисту, належать до юрисдикції адміністративних судів.
Пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій помилково вирішили спір по суті, оскільки не врахували того, що правовідносини між учасниками справи виникли з приводу реалізації позивачем права на соціальну гарантію, надану йому як особі, яка перебуває на публічній службі, а тому ця справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та відповідно до приписів статті 255 ЦПК України провадження у справі підлягає закриттю.
При вирішенні вказаного спору суди попередніх інстанцій неправильно визначились із характером спірних правовідносин та не врахували усі фактичні обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення.
Відповідно до частин першої та другої статті 414 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги.
Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскаржувані судові рішення - скасуванню, а провадження у справі - закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 255, частини першої статті 414 ЦПК України.
З огляду на те, що Верховний Суд дійшов висновку на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України закрити провадження у справі, суд відповідно до частини першої статті 256 ЦПК України (у редакції Закону              № 460-ІХ) роз`яснює позивачеві його право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до Верховного Суду із заявою про направлення справи до відповідного суду адміністративної юрисдикції.
Керуючись статтями 255, 256, 400, 402, 409, 414, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Виконавчого комітету Маріупольської міської ради задовольнити частково.
Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 листопада 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 17 лютого 2021 року скасувати.
Провадження у справі за позовом  ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні діїзакрити.
Роз`яснити  ОСОБА_1 , що у разі закриття судом касаційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд за заявою позивача вправі постановити в порядку письмового провадження ухвалу про передачу справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                   А. І. Грушицький
 
Судді:                                                                                               І. В. Литвиненко
 
                                                                                                           Є. В. Петров
 
                                                                                                          В. В. Пророк
 
                                                                                                          В. А. Стрільчук