ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4743/22 Справа № 199/8201/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Книш А.В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко  Е. Л.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2022 року                                колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

                головуючого- судді Демченко Е.Л. 
                суддів – Куценко Т.Р., Макарова М.О. 

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 25 квітня 2022 року по справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із здійсненням регламентної виплати потерпілому, - 
в с т а н о в и л а:

       У жовтні 2021 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1  про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із здійсненням регламентної виплати потерпілому, мотивуючи його тим, що 22 серпня 2018 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортних засобів марки «Хюндай», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , та марки “Хюндай”, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортним засобам заподіяно механічні пошкодження.
       Вказували, що постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 17 жовтня 2018 року по справі №204/6585/18 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди було визнано винним водія ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якої на момент ДТП застрахована не була. 
       Зазначали, що потерпілим було їх повідомлено про настання ДТП та заявою про відшкодування шкоди, завданої настанням дорожньо-транспортної пригоди, надано усі необхідні, в силу статті 35 Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”, документи.
       На підставі чого, потерпілому було виплачено суму регламентної виплати в розмірі 9 838,68 грн., яка встановлена звітом про оцінку №46/11/18.
       Посилаючись на встановлену судом вину відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та відсутність у нього на час її вчинення застрахованої цивільно-правової відповідальності, просили стягнути з ОСОБА_1 на свою користь завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 9 838,68 грн.
       Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська  від 25 квітня 2022 року позов задоволено. 
       В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просила застосувати строки позовної давності, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, стягнути на її користь витрати, понесені нею на сплату судового збору та правову допомогу.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що дійсною правовою природою виниклих між сторонами відносин є суброгація, а тому до них мають застосуватися положення статті 262 ЦК України, відповідно до якої заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Вказує, що при суброгації деліктне зобов`язання не припиняється, замінюється лише одна сторона такого зобов`язання — кредитор. Отже, оскільки ДТП мала місце 22 серпня 2018 року, строк позовної давності починає свій перебіг саме з 22 серпня 2018 року і спливає 22 серпня 2021 року, в той час як позивач з дійсним позовом звернувся 20 жовтня 2021 року, тобто після спливу строку позовної давності.
       Правом на надання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 позивач по справі не скористався. 
       Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
       Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
       Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).
       Зважаючи на те, що ціна позову у даній справі 9 838,68 грн., та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
       Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.
       Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
       Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
       Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів цивільної справи, що 22 серпня 2018 року об 11 годині 32 хвилин на вул.Тітова в районі будинку 36 у м.Дніпро відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортних засобів марки «Хюндай», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , та марки “Хюндай”, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортним засобам заподіяно механічні пошкодження.
       Власником транспортного засобу марки “Хюндай”, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_3 (а.с.11).
       Постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 17 жовтня 2018 року по справі №204/6585/18 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди було визнано винним водія ОСОБА_1 , зокрема у порушенні статті 124 КУпАП (а.с.5-6).
       Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/2088401 від 29 вересня 2017 року цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ “Страхова компанія «Арсенал страхування», строк дії полісу з 30 вересня 2017 року до 29 вересня 2018 року (а.с.13).
       В єдиній централізованій базі даних МТСБУ відомості щодо страхування за транспортним засобом марки «Хюндай», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відсутні (а.с.31). 
       24 жовтня 2018 року власник пошкодженого транспортного засобу “Хюндай”, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 звернувся до МТСБУ із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 22 серпня 2018 року та її учасників та заявою про страхове відшкодування, які були отримані позивачем 30 жовтня 2018 року (а.с.7-8, 26-27).
       16 листопада 2018 року було здійснено огляд транспортного засобу “Хюндай”, реєстраційний номер НОМЕР_1 , про що складено відповідний акт (а.с.19-19 зворот).
       Звітом про оцінку вартості матеріального збитку, спричиненого власнику колісного транспортного засобу №46/11/18 від 12 грудня 2018 року встановлено, що ринкова вартість досліджуваного автомобіля складає - 188 555,51 грн.; вартість відновлювального ремонту — 198 967,08 грн.; коефіцієнт фізичного зносу - 0,7; вартість відновлювального ремонту складає - 11 545,68 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу — 9 109,68 грн. та 8 924,08 грн. без ПДВ. (а.с.17-25).
       Згідно довідки МТСБУ про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих №1 від 01 лютого 2019 року, розмір регламентної виплати визначено в сумі 8 924,08 грн. (а.с.41).        
       Наказом МТСБУ «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих» №1033 від 04 лютого 2019 року на підставі ст.41 Закону “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” наказано відшкодувати ОСОБА_3 шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 8 924,08 грн. (а.с.33).
       Відповідно до рахунку-фактури №723 від 12 грудня 2018 року вартість послуг оцінки СПД ОСОБА_4 склала 914 грн. (а.с.34) 
       Згідно платіжних доручень №911993 від 05 лютого 2019 року МТСБУ перерахувало ОСОБА_3 суму відшкодування у розмірі 8 924,08 грн. та згідно доручення №658979 від 28 січня 2019 року оплатило послуги експерта на суму 914,60 грн. (а.с.36).
       Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з доведеності та законності права позивача на отримання відшкодування в порядку регресу понесених ним витрат на відшкодування шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 
       Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
       Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
       Відповідно до частини 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
       У статті 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
       За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).        Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).
       Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
       Згідно статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон), у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
       Пунктом 21.1 статті 21 Закону встановлено, що з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. 
       При цьому, пунктом 21.4 статті 21 Закону встановлено, що у разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.
       Згідно абзацу 2 пункту 22.1 статті 22 Закону вбачається, що у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. 
       Регламентація поведінки та порядок дій особи, яка стала учасником дорожньо-транспортної пригоди, дії МТСБУ після отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду, а також порядок прийняття рішення про здійснення регламентної виплати та порядок її виплати передбачені статтями 33-36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
       Зокрема, встановлено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально (пункт 33.1.4. статті 33 Закону).
Страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування (пункт 34.1 статті 34 Закону). 
       Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків (пункт 34.2 статті 34 Закону).
       Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти (пункт 34.4 статті 34 Закону). 
       У відповідності до вимог статті 36 Закону у разі визнання страховиком чи МТСБУ вимог заявника обґрунтованими, останнє приймає рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
       При цьому, відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. 
       Як вбачається з матеріалів справи, 22 серпня 2018 року відбулася дорожня транспортна пригода за участю транспортних засобів марки «Хюндай», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , та марки “Хюндай”, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , зважаючи на те, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , як учасника дорожньо-транспортної пригоди, не була застрахована, водій пошкодженого транспортного засобу марки “Хюндай”, реєстраційний номер НОМЕР_1 , — ОСОБА_2 звернувся до МТСБУ із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, на підставі чого було здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу марки “Хюндай”, реєстраційний номер НОМЕР_1 , із фіксацією його пошкоджень, на підставі якого в подальшому було проведено звіт про оцінку вартості матеріального збитку, спричиненого власнику колісного транспортного засобу, яке, зважаючи на встановлення на підставі судового рішення вини відповідача ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, та відсутності страхування своєї відповідальності, стало підставою для відшкодування власнику ОСОБА_3 вартості матеріального збитку.
       Таким чином, враховуючи вимоги статті 1191 ЦК України та пункту 38.2.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, враховуючи, що МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про стягнення з винної в скоєнні ДТП особи в порядку зворотної вимоги сплаченого відшкодування та понесених витрат. 
       Колегія суддів звертає увагу, звертаючись до суду із дійсною апеляційною скаргою відповідач посилалася виключно на пропуск позивачем строку позовної давності на звернення до суду, зважаючи на те, що виниклі між сторонами відносини є суброгацією.
       Колегія суддів апеляційного суду з вказаними доводами апеляційної скарги не погоджується з огляду на наступне.
       Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
       Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
       Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
       Згідно з пунктом 38.2.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
       Отже, законом прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу.
       До страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.         Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України.
       При вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК України), а також статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК України і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, то з урахуванням положення статті 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування.
       Вказаного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 січня 2019 року по справі №200/13392/13-ц.
       При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що при суброгації строк позовної давності обчислюється з моменту ДТП, а при регресі — з моменту здійснення відповідної виплати страхового відшкодування, з огляду на таке.
       Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (ст.ст.11,599,1166 ЦК). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою, за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала.
       При цьому, за ст.1191 ЦК, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
       Таким чином, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку щодо відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (ст.599 ЦК).
       Отже, первісне (основне) деліктне зобов`язання та зобов`язання, що виникло з регресної вимоги, не можуть виникати та існувати одночасно.
       Вказане узгоджується з правовою позицією, висловленою в постанові Верховного Суду України від 05 квітня 2017 у справі №6-2806цс16.
       Загальна позовна давність встановлюється тривалістю 3 роки (ст. 257 ЦК).
       Відповідно до ст.253 ЦК перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
       За загальним правилом, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК).
       Оскільки страхове відшкодування потерпілій у ДТП особі виплачено МТСБУ 05 лютого 2019 року, перебіг строку позовної давності необхідно обчислювати саме з цієї дати. Враховуючи, що до суду з цим позовом МТСБУ звернулося 20 жовтня 2021 року, цей строк позивачем не пропущено.
       Встановивши, що внаслідок компенсації МТСБУ шкоди потерпілій у ДТП стороні позивач набув право вимоги саме у порядку регресу, а також відсутність інших підстав для відмови у позові, колегія суддів вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними.
       Таким чином, задовольняючи позов, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права. 
       За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.
       Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
       
       Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 25 квітня 2022 року залишити без змін.
       
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів. 

       Повний текст постанови складено 11 серпня 2022 року.

               Головуючий:                  Демченко Е.Л.

               Судді:                          Куценко Т.Р.

                                        Макаров М.О.