ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/10024/21                                                                                    Суддя першої інстанції: Гайдаш В.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  29 червня 2022 року                                                                                 м. Київ
          
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
          судді-доповідача                         - Горяйнова  А.М.,
          суддів                                            - Файдюка В.В. та Черпіцької Л.Т., 
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 січня 2022 року, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Черкаській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, 
ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2021 року Головне управління ДПС у Черкаській області звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 податковий борг у розмірі 417299 грн 97 коп.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13 січня 2022 року вказаний адміністративний позов було задоволено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права. Скаржник вказує на те, що податковий борг може бути стягнутий в судовому порядку за зверненням податкового органу виключно за умови виконання законодавчо встановленого припису щодо направлення платнику податку податкової вимоги про сплату податкового боргу. ОСОБА_1 наголошує на тому, що не отримувала від Головного управління ДПС у Черкаській області податкову вимогу  від 28 жовтня 2020 року № 5041-13. Також відповідач вважає, що докази, надані контролюючим органом, не підтверджують направлення вказаної податкової вимоги у встановленому законом порядку.
Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не надходив, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 січня 2022 року - без змін, виходячи з такого.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем та перебуває на обліку в Головному управління ДПС у Черкаській області.
Згідно з розрахунком позовних вимог за ФОП ОСОБА_1 обліковується податковий борг у розмірі 417299 грн 97 коп, що утворився внаслідок несплати податкового зобов`язання, нарахованого податковими повідомленнями-рішеннями від 17 травня 2019 року № 0005361303, № 0005411303, № 0005401303. 
Головним управлінням ДПС у Черкаській області було направлено ОСОБА_1 податкову вимогу форми «Ф» від 28 жовтня 2020 року № 5041-13  про сплату податкового боргу в розмірі 422529 грн 36 коп, однак лист повернувся без вручення адресату у зв`язку із закінченням терміну зберігання. 
У зв`язку з несплатою ОСОБА_1 податкового боргу, Головне управління ДПС у Черкаській області звернулося до суду з позовом про його стягнення в судовому порядку. 
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог Головного управління ДПС у Черкаській області, суд першої інстанції виходив з того, що податкова вимога від 28 жовтня 2020 року № 5041-13 вважається належним чином врученою відповідачу, тому в позивач мав правові підстави для звернення до суду із позовом про стягнення на користь бюджету податкового боргу в сумі 417299 грн 97 коп. Оскільки в матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем у встановлені законодавством строки податкового боргу, суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог.
Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи. 
Відповідно до пп.  16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України  платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної  пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Сторонами справи не заперечується наявність у ФОП ОСОБА_1 податкового боргу в розмірі 417299 грн 97 коп, що складається з податкових зобов`язань, нарахованих податковими повідомленнями-рішеннями від 17 травня 2019 року № 0005361303, № 0005411303, № 0005401303 та пені, нарахованої у зв`язку з несплатою вказаних податкових зобов`язань. 
Положеннями п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України  передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до п. 87.1 ст. 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення  податкового боргу  платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску  цінних паперів, зокрема  корпоративних прав, отримані як  позика  (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.
За правилами п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення  податкового боргу  такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у  податковій заставі.
Водночас положеннями п. 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України встановлено умову, згідно з якою стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику  податкової вимоги.
Заперечення ОСОБА_1 проти задоволення позовних вимог Головного управління ДПС у Черкаській області про стягнення з неї податкового боргу ґрунтуються на тому, що податкова вимога форми «Ф» від 28 жовтня 2020 року № 5041-13 не була належним чином направлена та доставлена їй як платнику податків.
За змістом п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
У свою чергу п. 58.1 ст. 58 Податкового кодексу України передбачає, що порядок  надіслання податкового повідомлення-рішення і розрахунку грошового зобов`язання визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову  політику.
На виконання вказаної норми права наказом Міністерства фінансів України від 28 грудня 2015 року № 1204 було затверджено Порядок надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків (далі - Порядок).
Згідно з п. 2 Порядку податкове повідомлення-рішення вважається належним чином надісланим (врученим) платнику податків, якщо його надіслано у порядку, визначеному  статтею 42 Податкового кодексу України.
Відповідно до пп. 42.1, 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України  податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги або інші документи  з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.
Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
За правилами абз. 2 п.  42.5 ст. 42 Податкового кодексу України  у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Таке ж правило закріплене в п. 4 Порядку, який передбачає, що у разі, якщо пошта (поштова служба) не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти податкове повідомлення-рішення, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштою (поштовою службою) в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
На підтвердження того, що податкова вимога від 28 жовтня 2020 року № 5041-13 була належним чином направлена ОСОБА_1 позивач надав суду копії: конверту, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, довідку ф. 20 про причини повернення/досилання. 
Дослідивши вказані письмові докази, колегія суддів встановила, що податкова вимога від 28 жовтня 2020 року № 5041-13 була направлена ОСОБА_1 за адресою місця проживання - АДРЕСА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Вказаний лист було направлено 30 жовтня 2020 року, що підтверджується відтиском АТ «Укрпошта» на конверті. Така ж дата зазначена в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.
Однак зазначений лист 02 грудня 2020 року повернувся до Головного управління ДПС у Черкаській області без вручення адресату за закінченням терміну зберігання, що підтверджується довідкою ф. 20 про причини повернення/досилання, що складена відділенням поштового зв`язку та повернута відправнику разом з конвертом. 
Зазначені обставини вказують на те, що податкова вимога від 28 жовтня 2020 року № 5041-13 була направлена ОСОБА_1 в порядку та у спосіб, що визначені пп. 42.1, 42.2 ст. 42, п. 58.1 ст. 58 Податкового кодексу України  та п. 2 Порядку. 
В силу вимог п.  42.5 ст. 42 Податкового кодексу України та п. 4 Порядку зазначена податкова вимога вважається врученою ОСОБА_1 02 грудня 2020 року.
Адміністративний позов про стягнення податкового боргу було подано до суду в листопаді 2021 року, тобто з дотриманням вимог п. 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України.
В апеляційній скарзі відповідач наголошує на тому, що надані позивач докази не є належними, адже в порушення вимог п. 198 розділу ІІІ Типової інструкції з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 року № 55 (далі - Типова інструкція) на поштовому конверті не зазначено реєстраційний індекс документа, що в ньому надсилався. 
Також відповідач наголошує на тому, що на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення відсутній відтиск поштового штемпеля, який би дозволяв пов`язати поштове відправлення з фактом направлення податкової вимоги. Крім того вказане повідомлення містить штриховий ідентифікатор, який відсутній на офіційному сайті АТ «Укрпошта». 
Додатково ОСОБА_1 вказує на те, що п. 42.5 ст. 42 Податкового кодексу України визначає єдиним доказом належного вручення податкової вимоги виключно повідомлення про вручення поштового відправлення з відповідною відміткою і не містить посилань на можливість доведення таких обставин шляхом оформлення довідки ф. 20. 
Надаючи правову оцінку вказаним доводам, колегія суддів враховує, що п. 198 розділу ІІІ Типової інструкції встановлює правила упакування конверту, в якому надсилаються кілька документів одночасно.
Так, вказана норма права передбачає, що документи, які надсилаються одночасно одному і тому ж адресатові, вкладаються в один конверт (упакування). На конверті проставляються реєстраційні індекси всіх документів, які містяться у конверті.
Разом з тим обґрунтованих доводів, які б давали підстави вважати, що відповідний конверт містив також інші вкладення окрім податкової вимоги від 28 жовтня 2020 року № 5041-13 та необхідність у зв`язку з цим застосування п. 198 розділу ІІІ Типової інструкції, позивач не навів. 
Згідно з п. 193 розділу ІІІ Типової інструкції опрацювання документів для відправлення засобами поштового зв`язку здійснюється службою діловодства установи відповідно до  Правил надання послуг поштового зв`язку.
Посилання ОСОБА_1 про відсутність інформації про штрихкодовий ідентифікатор, що міститься на конверті та рекомендованому повідомлення, на офіційному сайті АТ «Укрпошта» колегія суддів вважає необґрунтованими, адже відповідна інформація має обмежений термін зберігання. Згідно з оголошенням АТ «Укрпошта» термін зберігання інформації про поштові відправлення на сайті становить шість місяців. 
Крім того належним доказам направлення відповідного листа є відмітка відділення поштового зв`язку саме на конверті. 
Доводи відповідача щодо неможливості підтвердження обставин, передбачених п. 42.5 ст. 42 Податкового кодексу України, довідкою відділення поштового зв`язку ф. 20 також не є обґрунтованими. 
Згідно з п. 3.1.1.3 Порядку пересилання поштових відправлень, що затверджені наказом Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» від 12 травня 2006 року № 211, причина повернення поштового відправлення відправнику зазначається на довідці ф. 20 (рис. 11), яка акуратно прикріплюється внизу, ліворуч лицьового боку відправлення письмової кореспонденції. На довідці зазначається прізвище працівника, який обробляв кореспонденцію, та проставляється відбиток календарного штемпеля. 
Колегія суддів наголошує на тому, що довідка ф. 20 про причини повернення поштового відправлення відправнику - Головному управлінню ДПС у Черкаській області була оформлена та прикріплена до письмової кореспонденції (яка складалася з конверта та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення) з дотриманням вимог п. 3.1.1.3 Порядку пересилання поштових відправлень.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що позивач належними доказами підтвердив настання обставин, з якими п. 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України пов`язує можливість звернення до суду з вимогами про стягнення податкового боргу. 
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення про задоволення адміністративного позову Головного управління ДПС у Черкаській області. 
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 13 січня 2022 року та не можуть бути підставою для його скасування. 
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 січня 2022 року - без змін.
Керуючись ст.ст. 242, 238, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -      

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 січня 2022 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

          Суддя-доповідач                                                                         А.М. Горяйнов                                                                 

Судді                                                                                            В.В. Файдюк             

                                                                                                    Л.Т. Черпіцька