ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

16 червня 2022 року 	м.Суми	

                                                               Справа №583/3306/17 
                                                               Номер провадження 22-ц/816/422/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Криворотенка В. І. 
з участю секретаря судового засідання – Назарової О.М., 
сторони:
позивач – виконавчий комітет Охтирської міської ради,
відповідач – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 
на ухвалу Тростянецького районного суду Сумської області від 30 грудня 2021 року, постановлену у складі судді Огієнка О.О., у приміщенні Тростянецького районного суду Сумської області, повний текст ухвали складено 04 січня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Тростянецького районного суду Сумської області перебуває цивільна справа за позовом виконавчого комітету Охтирської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про виселення з квартири.
Тростянецький районний суд Сумської області ухвалою від 30 грудня 2021 року визнав, що заявлений ОСОБА_2 відвід судді Тростянецького районного суду Сумської області Огієнка О.О. є діями, що суперечать завданню цивільного судочинства та є зловживанням процесуальними правами.
Заяву ОСОБА_2 про відвід судді Тростянецького районного суду Сумської області Огієнка О.О., залишив без розгляду.
Застосував до ОСОБА_2 заходи процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі 1135 грн 00 коп. та стягнув з нього вказану суму в дохід Державного бюджету України.
Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права та Конституції України, просить скасувати ухвалу суду від 30 грудня 2021 року, якою окрім залишення заяви про відвід судді без розгляду, суд додатково присудив стягнути з нього в дохід Державного бюджету України ще й штраф в розмірі 1135 грн 00 коп.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що проголошена судом у підготовчому засіданні скорочена ухвала суду, в якій суд постановив не тільки залишити без розгляду заявлений ним відвід головуючому судді, а й застосувати до нього, як відповідача, додатковий захід процесуального примусу у вигляді повторного штрафу за одне і те саме порушення (зловживання правом на відвід з метою затягування розгляду справи), але й не оформив такі рішення окремими документами, постановлена з порушенням вимог ст.ст. 259, 268 та 353 ЦПК України. Суд не мав права під час підготовчого судового засідання проголошувати ухвалу у скороченій формі. Крім того, відповідно до пунктів 16 та 18 ч. 1 ст. 353 ЦПК України ухвали про залишення заяви без розгляду та про стягнення штрафу в порядку процесуального примусу, повинні, на його думку, оформлятися окремими документами.
Вважає, що заявлений навіть вдруге впродовж підготовчого засідання 30 грудня 2021 року відвід головуючому у справі судді не міг мати на меті затягування розгляду справи, щоб суд мав право визнати його зловживанням процесуальними правами згідно ч. 2 ст. 44 ЦПК України. Наголошує на тому, що він знав, що як і дві попередні заяви про відвід судді суддя Огієнко О.О. вирішуватиме скороченою ухвалою досить швидко, тому заявляв відвід не з метою затягування підготовчого засідання, а у зв`язку з сумнівом в неупередженості або об`єктивності судді, бо суддя відмовився реагувати на недоліки позовної заяви, на справжні мотиви звернення позивача до суду, на зловживання позивачем процесуальними правами, на відмову позивача надати відповідачу докази та приховування позивачем невигідних для нього доказів. До того, ж усно заявлений 30 грудня 2021 року другий відвід не був повторним відводом судді з підстав, які вже заявлялися, а був заявлений з інших підстав (обставин), ніж ті, що були заявлені у поданих через канцелярію суду його заявах про відвід судді від 06 листопада 2020 року, від 20 травня 2021 року та від 01 жовтня 2021 року, які вже вирішувалися судом.
Вказує на те, що перша його заява про відвід складу суду від 06 листопада 2020 року подавалася у зв`язку з його недовірою розглядати справу саме Тростянецькому районному суду Сумської області. 
Друга заява про відвід складу суду подавалася 20 травня 2021 року у зв`язку з незаконним, на його думку, залученням суддею Огієнком О.О. в якості представника за довіреністю юридичної особи Божко Л.В., яка не є адвокатом, а в ЄДР не внесена в якості особи, яка має право здійснювати самопредставництво позивача, як юридичної особи. Тобто ці заяви про відвід судді подавалися з різних підстав тому не можуть визнаватися зловживанням правом на відвід судді.
Перед початком попереднього підготовчого судового засідання 01 жовтня 2021 року, він подав письмову заяву про відвід головуючому у справі судді Огієнка О.О. у зв`язку з невиконанням суддею пунктів 1, 4, 6 та 7 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, а також невиконанням суддею ч. 5 цієї статті. Він заявляв, що невжиття суддею Огієнком О.О. процесуальних дій, передбачених ч. 4 та 5 ст. 185 ЦПК України суперечить Бангалорським принципам поведінки судді. В задоволенні заяви від 01 жовтня 2021 року про відвід судді суддя Огієнко О.О. відмовив проголошеною в цьому засіданні скороченою ухвалою, тому заявлений відвід не міг перешкодити продовженню проведення підготовчого засідання. Проте, підготовче засідання було перенесено на іншу дату на підставі протокольної ухвали суду, якою було задоволено клопотання про надання часу на примирення сторін.
На початку призначеного на 30 грудня 2021 року продовження підготовчого засідання він не став заявляти судді Огієнку О.О. черговий відвід, хоча дії головуючого судді на його переконання не відповідали Бангалорським принципам, бо в незаконно проголошеній у підготовчому засіданні 01 жовтня 2021 року скороченій ухвалі суддя Огієнко О.О. виніс йому попередження, хоча ніяких порушень порядку або невиконань розпоряджень головуючого він не допускав. Представник його дружини – адвокат Борика О.О. оголосив від її імені клопотання про витребування доказів, а саме установчий акт чи положення про діяльність юридичної особи. Крім того, відповідачка просила суд надати час на досудове врегулювання спору щодо квартири. Вирішувати такі клопотання суддя відмовився, заявивши, що клопотання відповідачки і її представника спрямовані на затягування розгляду справи.
Тоді було заявлено клопотання про закриття провадження у справі, проте суддя відмовив у задоволенні цього клопотання, пославшись на те, що у підготовчому засіданні суд таких ухвал не постановляє. Відмову суду розглядати та вирішувати заявлені клопотання, та намагання розглядати справу замість повернення позову, він сприйняв як умисне порушення судом норм процесуального права. Тому він заявив про недовіру суду з цих підстав та просив суд надати йому час порадитися з цього приводу з адвокатом, щоб грамотно у письмовій формі обґрунтувати свої сумніви в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя Огієнко О.О. відмовився надавати йому час для написання відводу та в праві на професійну правничу допомогу. На вимогу судді йому довелося заявляти відвід без правничої допомоги усно. Тому вважає, що у судді не було підстав визнавати зловживанням процесуальними правами заявлений ним відвід. При виході з нарадчої кімнати і проголошення вступної та резолютивної частини ухвали суду від 30 грудня 2021 року підготовче засідання продовжилося. 
Він заявив клопотання про надання часу для звернення до позивача про витребування установчого акту чи положення про діяльність позивача, проте суд відмовив, пославшись на те, що це призведе до затягування розгляду справи. Тоді, він зачитав подане ще 26 серпня 2021 року клопотання про закриття провадження у справі на підстав п. 1) ч. 1 ст. 255ЦПК України. Потім заявив клопотання про зупинення розгляду справи на підставі п. 10) ч. 1 ст. 252 ЦПК України, на підтвердження якого надав копії трьох ухвал Верховного Суду про відкриття касаційного провадження. Проте, в його клопотанні надати час для пред`явлення суду завірених копій, суддя відмовив. Тому таку відмову він розцінив як перешкоджання йому в збиранні доказів. Крім того, його недовіру викликало й те, що за час перебування справи № 583/3306/17 в Тростянецькому районному суді Сумської області, суддя Огієнко О.О. так і не розглянув його клопотання про зупинення розгляду справи на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України. Тобто недовіра судді здійснювати судочинство у справі № 583/3306/17 була викликана не у зв`язку з незгодою з процесуальними рішеннями судді у цій справі або винесеним суддею і рішенням в іншій справі, а саме діями судді. Тому не погоджуючись з діями судді, який вирішив відступити від позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 363/3786/17, та умисно не розглянув клопотання ще за 29 червня 2021 року, він був змушений заявити судді Огієнку О.О. відвід з цих підстав, до того ж знову в усній формі.
На думку скаржника, безпідставно застосовуючи до нього штрафні санкції за нібито-зловживання процесуальними правами, суддя Огієнко О.О. при цьому відходить від принципу рівності сторін у цивільному процесі, оскільки вважає, що у суду були підстави визнати зловживанням процесуальними правами подання позивачем двох позовних заяв до нього та його дружини, як відповідачів, від 27 листопада 2017 року та від 02 травня 2018 року, підписаних різними представниками, з тим самим предметом та з тих самих підстав, до того ж подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер. Намагаючись розглядати судом позовну заяву від 02 травня 2018 року суддя Огієнко О.О., на думку скаржника, сам допускає зловживання процесуальними правами та обов`язками судді, бо й досі не вирішив питання про залишення без розгляду позовної заяви від 27 листопада 2017 року і закриття провадження у справі у справі № 583/3306/17.
Вважає, що суддя Огієнко О.О. невірно виклав мотиви, якими відповідач обґрунтовував свою недовіру судді розглядати подану не за законом позовну заяву виконавчого комітету Охтирської міської ради. Не відмова у задоволенні клопотань, а вчинення суддею певних дій, були підставою для заявлення відводу судді Огієнку О.О.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 неодноразово звертався до суду із заявами про відвід судді, які фактично зводилися до незгоди з процесуальними рішеннями судді та у задоволенні яких останньому було відмовлено, а також попереджено про недопустимість зловживання процесуальними правами, тому суд вважав заявлений ОСОБА_2 відвід судді Огієнка О.О., діями, що суперечать завданню цивільного судочинства та є зловживанням процесуальними правами, тому на підставі ч. 3 ст. 44 ЦПК України залишив заяву про відвід судді Огієнка О.О. без розгляду. Крім того, у зв`язку з очевидно недобросовісним використанням ОСОБА_2 наданих йому законом процесуальних прав, зважаючи на тривалість та відвертість вчинення таких дій, незважаючи на застосування судом заходів процесуального примусу, з метою припинення та запобігання в подальшому зловживань останнім своїми процесуальними правами, суд дійшов висновку про необхідність застосувати до ОСОБА_2 захід процесуального примусу у вигляді штрафу в сумі 0,5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1135 грн. 
Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду.
В переліку ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду відповідно до ч. 1 ст. 353 ЦПК України, немає такої ухвали, як ухвала про залишення без розгляду заяви про відвід судді у справі.
Отже, зазначена ухвала суду першої інстанції в частині залишення заяви ОСОБА_2 про відвід судді Огієнка О.О. без розгляду не може бути оскаржена в апеляційному порядку до ухвалення рішення суду по суті спору й окремо від цього рішення.
Таким чином колегія суддів переглядає вказану ухвалу суду в частині застосування до ОСОБА_2 заходів процесуального примусу у вигляді штрафу.
З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Тростянецького районного суду Сумської області перебуває справа за позовом виконавчого комітету Охтирської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про виселення з квартири.
Вказану справу ухвалою від 20 серпня 2020 року прийняв до свого провадження суддя Огієнко О.О. З цього часу судом неодноразово відкладалося судове засідання у зв`язку із заявленням стороною відповідача відводу судді та наданням додаткового часу для мотивування заяви про відвід судді.
Судове засідання 15 вересня 2020 року було відкладено у зв`язку з недовірою ОСОБА_2 судді та заявленням клопотання про надання часу для мотивування заяви про відвід судді.
Ухвалою суду від 06 жовтня 2020 року було відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні заявленого відводу з тих підстав, що заявлений відвід фактично зводиться до незгоди з процесуальним рішенням судді при вирішенні питання про прийняття до свого провадження даної цивільної справи, а також незгоди з рішеннями суддів Тростянецького районного суду Сумської області ухвалених у інших справах, що не може бути підставою для відводу судді згідно ч. 4 ст. 36 ЦПК України. Крім того, суд вказав, що заява про відвід судді не містить жодної обґрунтованої підстави, яка б свідчила про упередженість чи безсторонність судді Тростянецького районного суду Сумської області Огієнка О.О.
Також було відкладено судове засідання 28 квітня 2021 року у зв`язку з недовірою ОСОБА_2 судді та заявленням клопотання про надання часу для мотивування заяви про відвід судді.
Ухвалою суду від 20 травня 2021 року було відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні заявленого відводу з тих підстав, що заявлений відвід фактично зводиться до незгоди з процесуальним рішенням судді при вирішенні питання про участь як представника позивача головного спеціаліста юридичного відділу, юрисконсульта апарату міської ради та її виконавчого комітету Божко Л.В., що не може бути підставою для відводу судді згідно ч. 4 ст. 36 ЦПК України. Також суд зазначив, що доводи   ОСОБА_2   щодо недовіри судді у зв`язку з ненадсиланням примірника позовної заяви не ґрунтуються на вимогах процесуального закону, а фактично є лише суб`єктивним припущенням про зацікавленість судді.
Ухвалами суду від 10 червня 2021 року та від 26 серпня 2021 року було відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заявлених відводів.
Ухвалою суду від 01 жовтня 2021 року було відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні заявленого відводу з тих підстав, що заявлений відвід фактично зводиться до незгоди з процесуальними рішеннями судді та неприйняттям суддею процесуальних рішень, які на думку відповідача суддя мав прийняти, що не може бути підставою для відводу судді згідно ч. 4 ст. 36 ЦПК України. Також суд зазначив, що заява про відвід не містить жодної обґрунтованої підстави, яка б свідчила про упередженість чи безсторонність судді Тростянецького районного суду Сумської області Огієнка О.О. Крім того, суд попередив ОСОБА_2 про недопустимість зловживання процесуальними правами та відповідальність за такі дії й заходи процесуального примусу, передбачені ст.ст. 144-148 ЦПК України, які можуть бути застосовані в таких випадках.
За клопотанням ОСОБА_2 було відкладено судове засідання 01 жовтня 2021 року для надання часу з метою врегулювання спору мирним шляхом.
Також було відкладено судове засідання 30 листопада 2021 року у зв`язку з недовірою ОСОБА_2 судді та заявленням клопотання про надання часу для мотивування заяви про відвід судді.
Ухвалою суду від 30 грудня 2021 року було залишено без розгляду заяву ОСОБА_2 про відвід судді, оскільки суд визнав, що заявлений відвід, є діями, що суперечать завданню цивільного судочинства та є зловживанням процесуальними правами. Також суд застосував до ОСОБА_2 заходи процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі 681 грн 00 коп. та стягнув з нього вказану суму в дохід Державного бюджету України.
У підготовчому засіданні 30 грудня 2021 року відповідач ОСОБА_2 заявив відвід судді з тих підстав, що суддя відмовив у задоволенні клопотань, які додавалися у ході судового розгляду. Також відповідач вказав на те, що суддя раніше приймав рішення, які на його думку є незаконними та одне з яких було оскаржено до Верховного Суду. 
Враховуючи обставини того, що відповідач ОСОБА_2 неодноразово звертався до суду із заявами про відвід судді, які фактично зводилися до незгоди з процесуальними рішеннями судді та у задоволенні яких останньому було відмовлено, а також його було попереджено про недопустимість зловживання процесуальними правами, суд дійшов висновку, що заявлений відвід судді Тростянецького районного суду Сумської області Огієнка О.О., є діями, що суперечать завданню цивільного судочинства та є зловживанням процесуальними правами. Відповідно до приписів ч. 3 ст. 44 ЦПК України заяву ОСОБА_2 про відвід судді Огієнка О.О. суд першої інстанції залишив без розгляду та з врахуванням положень ч. 4 ст. 44 ЦПК України застосував до нього заходи процесуального примусу у вигляді штрафу в сумі 0,5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1135 грн.
Згідно з частинами другою, третьою статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права, пропорційність, забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Згідно з п. 1) ч. 2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства у разі подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.
Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.
Під зловживанням процесуальними правами розуміється форма умисних, несумлінних дій учасників процесу, що знаходить своє вираження, зокрема,    у вчиненні дій, неспівмірних із наслідками, до яких вони можуть призвести, використанні наданих прав всупереч їх призначенню з метою обмеження можливості реалізації чи обмеження прав інших учасників провадження, перешкоджання діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ чи висловлення явної неповаги до суду чи учасників справи.
Види заходів процесуального примусу визначені частиною першою статті 144 ЦПК України, а саме: попередження, видалення із залу судового засідання, тимчасове вилучення доказів для дослідження судом, привід, штраф.
Згідно з частиною першою статті 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.
Відповідно до п. 2) ч. 1 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги.
Стосовно тверджень скаржника, що суд не мав права в підготовчому засіданні проголошувати скорочену ухвалу суду, слід зазначити, що ухвала суду є видом судового рішення, право суду на оголошення вступної та резолютивної частини ухвали передбачено приписами ч. 6 ст. 259 ЦПК України, відповідно до якої складання повного тексту ухвали, залежно від складності справи, може бути відкладено на строк не більше п`яти днів з дня оголошення вступної та резолютивної частин ухвали.
Щодо доводів ОСОБА_2 , що суд ухвалу про залишення його заяви про відвід без розгляду та про застосування заходів процесуального примусу мав оформити окремими документами, колегія суддів вважає, що це не є порушенням норм процесуального права, оскільки саме у зв`язку з тим, що суд визнав заявлений ОСОБА_2 відвід судді Огієнка О.О. зловживанням процесуальними правами та заяву ОСОБА_2 про відвід судді залишив без розгляду, тому суд і застосував до ОСОБА_2 заходи процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі 1135 грн 00 коп. 
Твердження скаржника, що до нього судом було застосовано заходи процесуального примусу у вигляді штрафу за одне і те саме порушення, спростовуються матеріалами справи, оскільки у підготовчому засіданні 30 грудня 2021 року після того як суд ухвалою визнав заявлений відвід судді Огієнку О.О. зловживанням процесуальними правами, заяву ОСОБА_2 про відвід судді залишив без розгляду та застосував до ОСОБА_2 заходи процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі 681 грн, відповідач знову 30 грудня 2021 року заявив завідомо необґрунтований відвід судді, тобто вчинив дії, які є зловживанням процесуальними правами.
За встановлених обставин справи, оскільки судом було встановлено, що ОСОБА_2 недобросовісно використовує надані йому законом процесуальні права, вчинення ним таких дій, не зважаючи на застосування судом заходів процесуального примусу, з метою припинення та запобігання в подальшому зловживань останнім своїми процесуальними правами, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування до ОСОБА_2 заходів процесуального примусу у вигляді штрафу в сумі 0,5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідає положенням ст. 148 ЦПК України.
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення питання.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвалу суду в частині застосування до ОСОБА_2 заходів процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі 1135 грн постановлено з додержанням вимог закону і підстав для її скасування не вбачається.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 148 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції за результатами перегляду ухвали про накладення штрафу є остаточною і оскарженню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382 ЦПК України, колегія суддів – 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Тростянецького районного суду Сумської області від 30 грудня 2021 року в частині застосування до ОСОБА_2 заходів процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі 1135 грн залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -  	Т. А. Левченко	

Судді:                                                                                        О. Ю. Кононенко 

                                                                                                   В. І. Криворотенко