УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/1244/22 Головуючий у 1-й інст. Семенцова Л.М. 
Категорія 44 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого        Павицької Т. М.,
суддів                 Миніч Т.І., Трояновської Г.С.,
розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи в м. Житомирі цивільну справу №295/1244/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області, Державної казначейської служби України, третя особа громадська організація «Проти придурків та ідіотів», про відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 02 травня 2022 року, постановлену під головуванням судді Семенцової Л.М. в м. Житомирі,
в с т а н о в и в :
У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом у якому просив доручити Державній казначейській службі України стягнути з рахунків ГУ ДПС у Житомирській області за рахунок бюджетів, передбачених для вказаного органу, в разі відсутності таких коштів стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь позивача кошти на відшкодування моральної шкоди в сумі 33500,00 грн, а також коштів, витрачені на подання і розгляд даної позовної заяви в сумі 1460,00 грн, зобов`язати Державну казначейську службу України здійснити заходи щодо відшкодування посадовими особами ГУ ДПС у Житомирській області, які неналежно розглянули звернення позивача від 03.01.21 «03.01.21 ЖУ ДФС запит СТОВ повторно», заподіяної державному органу під час виконання трудових обов`язків шкоди в сумі 34960,00 грн.
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 02 травня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та вважає, що вона є незаконною та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження по справі. 
При цьому, зазначає, що суд повертаючи позовну заяву позивачу посилався на те, що останній не виконав належним чином вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху. Разом з тим, 23.02.2022 та 28.02.2022 позивачем було направлено до суду першої інстанції заяву про виконання вимог вищевказаної ухвали від 02.02.2022 року. Судом було допущено помилки щодо необхідності надання позивачем належним чином засвідчених судових рішень. 
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, про повернення заяви заявникові, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом у якому просив доручити Державній казначейській службі України стягнути з рахунків ГУ ДПС у Житомирській області за рахунок бюджетів, передбачених для вказаного органу, в разі відсутності таких коштів стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь позивача кошти на відшкодування моральної шкоди в сумі 33500,00 грн, а також коштів, витрачені на подання і розгляд даної позовної заяви в сумі 1460,00 грн, зобов`язати Державну казначейську службу України здійснити заходи щодо відшкодування посадовими особами ГУ ДПС у Житомирській області, які неналежно розглянули звернення позивача від 03.01.21 «03.01.21 ЖУ ДФС запит СТОВ повторно», заподіяної державному органу під час виконання трудових обов`язків шкоди в сумі 34960,00 грн.
Постановляючи ухвалу про визнання неподаною та повернення позовної заяви, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 не усунув недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі суду від 02.02.2022 року.
Між тим, з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна,  враховуючи наступне.
 Залишаючи позовну заяву  ОСОБА_1 без руху на підставі ч. 5 ст. 177 цього Кодексу, суд першої інстанції зазначив, що останній до позовної заяви не додано доказів, а саме належним чином засвідчених судових рішень: постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06.10.2021 та ухвали Верховного Суду, на які містяться посилання у позовній заяві, як на обґрунтування позовних вимог, а також набрання законної сили рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26.03.2021 року.
23 лютого 2022 року та 28 лютого 2022 року з метою усунення вищевказаних недоліків, ОСОБА_1 надіслав до суду заяву про виконання вимог ухвали від 02.02.2022 року у якій зазначив, що відповідно до Закону України «Про доступ до судових рішень» судді мають право на повний доступ до усіх інформаційних ресурсів Реєстру, в тому числі до інформації, визначеної ст.7 цього Закону. 
Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 зазначено обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, а також зазначено, що до матеріалів справи він надав докази, якими, на його думку, ці обставини підтверджуються.
Згідно роз`яснень пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.
Згідно ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Аналіз наданих заявником доказів, здійснюється судом при вирішенні справи - спору по суті, а не на стадії вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для відкриття провадження у справі, або залишення позову без руху, заявник виправив недоліки позовної заяви на власний розсуд.
Встановлення обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 08 квітня 2020 року у справі № 761/41071/19, провадження № 61-2192св20.
Крім того, положенням п.2 ч.1 ст.264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження.
Тобто, питання доведеності заявлених позовних вимог вирішується судом під час ухвалення судового рішення, тому висновок суду про відсутність доказів при вирішенні питання про прийняття даної позовної заяви, як підстава для повернення її, є передчасним та таким, що не відповідає процесуальному законодавству.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людини при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободу від порушень і протиправних посягань.
За правилом ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Окрім іншого, апеляційний суд також враховує необхідність забезпечення права позивача на доступ до правосуддя, встановлене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Проте, на зазначене суд першої інстанції не звернув уваги і постановив передчасну ухвалу про повернення позовної заяви.
Таким чином, фактично в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, суддя послався на ті обставини, які мають досліджуватися, оцінюватися судом під час розгляду справи по суті і не мають правового значення на стадії вирішення питання про відповідність позовної заяви вимогам статтей 175, 177 ЦПК України, а також не можуть бути визнані недоліками позовної заяви.
Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v.France»).
Відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи наведене, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 02 травня 2022 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути  оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий 

Судді