ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2022 р. 	Справа № 440/10283/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Перцової Т.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.10.2021 (головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва)  по справі № 440/10283/21
за позовом       ОСОБА_1  
до    Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області  
про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом, в якому просила:
- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо зменшення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із 90% на 60% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з 19.02.2020;
- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не зарахування у стаж роботи на посаді судді 2 років роботи на посаді помічника голови Слов`яносербського районного народного суду Луганської області, відповідно до довідки, виданої Октябрським районним судом;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до стажу роботи на посаді судді 2 роки роботи на посаді помічника голови Слов`яносербського районного народного суду Луганської області, відповідно до довідки, виданої Октябрським районним судом;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди, зазначеної у довідці ТУ ДСА України в Полтавській області від 10.04.2020 №02/1214/2020, починаючи з 19.02.2020, з урахуванням виплачених сум. 
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22.10.2021 позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо проведення ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Полтавській області від 10 квітня 2020 року №02/1214/2020, без урахування періоду роботи на посаді помічника голови Слов`яносербського районного народного суду Луганської області.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення/перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці період роботи на посаді помічника голови Слов`яносербського районного народного суду Луганської області (з 02.04.1991 по 09.09.1993).
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 зі зменшенням відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання до 60 відсотків відповідних сум винагороди судді, що працює на відповідній посаді.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 74 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області від 10 квітня 2020 року №02/1214/2020, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.
В іншій частині позовних вимог відмовлено. 
Позивач, не погодившись із судовим рішенням в частині відмови в задоволенні позову, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що призвело до неправомірного висновку, просила скасувати рішення суду першої інстанції в цій частині та ухвалити нове, яким задовольнити позов.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що при перерахунку щомісячного довічного утримання судді змінною величиною є лише розмір грошового утримання (складових суддівської винагороди), натомість відсоткове значення розміру щомісячного довічного утримання, яке обчислювалося при його призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.
Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі - відповідач) не погодившись із судовим рішенням в частині задоволення позову, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, що призвело до неправомірного висновку, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення суду в цій частині та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що чинним Законом України "Про судоустрій і статус суддів" не передбачено  90 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а тому визначений відповідачем розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача є правомірним.
Крім того, вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо обов`язку пенсійного органу зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді 2 роки роботи на посаді помічника голови Слов`яносербського районного народного суду Луганської області, оскільки статтею 137 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» встановлений виключний перелік посад які зараховуються до стажу роботи на посаді судді, серед яких зазначена посада відсутня.
ОСОБА_1 не подала відзив на апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.
Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не скористався.
Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційних скарг, в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційні скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційні скарги  не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ОСОБА_1 з 30.07.1985 по 11.12.1990 працювала інспектором Мединського районного відділу соціального забезпечення Калужської області, з 02.04.1991 по 09.09.1993 обіймала посаду помічника голови Слов`яносербського районого народного суду Луганської області; з 10.09.1993 по 10.03.2015 працювала суддею Лутугинського районного суду Луганської області; а з 11.03.2015 по 17.10.2018 - суддею Октябрського районного суду м. Полтави, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 9-10).
Рішенням Вищої ради правосуддя від 25.09.2018 №2076/о/15-18 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Октябрського районного суду м. Полтави у зв`язку з поданням заяви про відставку. 
Згідно з розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, наданого Октябрським районним судом м. Полтави - стаж роботи позивача становить  32 роки 10 місяців 24 дні (а.с. 16).
З 18.10.2018 позивачу призначено виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що підтверджується рішенням Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України №163750003306 від 16.11.2018.
10.04.2020 Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Полтавській області, на підставі рішення Конституційного Суду України №2-р/2020 від 18.02.2020, позивачу видано довідку №02/1214/2020-вих про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно з якою, станом на 18.02.2020, суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 117 922,20 грн, у тому числі: посадовий оклад – 69 366, 00 грн; доплата за вислугу років (70 %) 48 556,20 грн.
16.06.2020 ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки ТУ ДСА в Полтавській області від 10.04.2020.
22.06.2020 відповідачем прийнято рішення №89, яким позивачу відмовлено у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання у зв`язку з відсутністю в чинному пенсійному законодавстві правових норм щодо проведення перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці у зв`язку з рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020.
Позивач оскаржила рішення пенсійного органу в судовому порядку, за наслідками якого рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 27.10.2020 у справі №440/5235/20 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду в Полтавській області від 22.06.2020 №89. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області №02/1214/2020-вих від 10.04.2020, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року.
На виконання судового рішення, пенсійним органом з 19.02.2020 проведено позивачу перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 70 753,32 грн, що становить 60 % суддівської винагороди, зазначеної у довідці Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області від 10.04.2020.
Не погодившись із діями відповідача щодо перерахунку з 19.02.2020 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 60 % суддівської винагороди, а також не зарахування до стажу роботи на посаді судді 2 років роботи на посаді помічника голови Слов`яносербського районного народного суду Луганської області, позивач звернулась за захистом своїх прав до суду.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що до стажу роботи позивача, який надає йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, повинен зараховуватися стаж роботи на посаді помічника голови Слов`яносербського районного народного суду Луганської області.
Враховуючи, що стаж роботи позивача на посаді судді в загальному розмірі складає 32 роки 10 місяців та 24 дні, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 має право на перерахунок її щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 в розмірі 74% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
Відмовляючи в задоволені позову щодо протиправного зменшення пенсійним органом відсотку щомісячного довічного грошового утримання з 90% до 60%  та зобов`язання відновити відсотковий розмір до 90%, суд першої інстанції виходив з того, що для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді за правилами ч. 4 ст. 142 Закону № 1402-VIII у формулі його обрахунку має застосуватись розмір відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, визначений частиною 3 цієї статті, яка є чинною та не визнана некоституційною.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст. 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України. Підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII) визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.
Згідно з ч.ч. 1-4 Закону №1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:
1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;
2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.
Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.
В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.
Разом з цим, рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України, положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII зі змінами.
Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.
Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
Колегія суддів наголошує на тому, що Конституційний Суд України визнав неконституційним увесь пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII, у тому числі й щодо можливості обчислення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI.
На час виникнення спірних відносин у цій справі, право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, його розмір, а також його перерахунок врегульовано положеннями статті 142 Закону № 1402-VIII, частиною 4 якої передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Водночас, ч. 3 ст. 142 Закону № 1402-VIII визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Зазначена норма неконституційною не визнавалась.
Отже, на переконання колегії суддів до відносин з визначення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці при проведенні його перерахунку відповідно до ч. 4 ст. 142 Закону № 1402-VIII повинні застосовуватись виключно норми цього Закону.
Таким чином, оскільки чинним Законом № 1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування довічного щомісячного грошового утримання, а також виходячи із принципу єдності статусу суддів, вірним є висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для обрахунку (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання виходячи із розміру суддівської винагороди діючого судді та розміру її відсоткового значення одночасно за складовими, які передбачені різними законами.
Тобто, для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді за правилами ч. 4 ст. 142 Закону № 1402-VIII у формулі його обрахунку має застосуватись розмір відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, визначений частиною 3 цієї статті.
Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у спорах, що виникли у подібних правовідносинах, зокрема: у постановах від 15 лютого 2022 року у справі № 340/161/21, від 18.05.2022 у справі 160/415/21, від 02.08.2022 у справі № 620/6361/20.
Колегія суддів зауважує, що визначення відсотку розміру довічного грошового утримання позивача від суддівської винагороди працюючого судді на підставі норм Закону №1402-VIII не призводить до порушення статті 22 Конституції України, оскільки розмір довічного грошового утримання, на який має право позивач згідно норм Закону №1402-VIII, не є меншим ніж той, який був забезпечений їй на підставі положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453 (далі - Закон № 2453).
Отже, вірним є висновок суду першої інстанції, що застосовуючи при перерахунку з 19 лютого 2020 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 приписи ст.142 Закону №1402-VIII, а не приписи законів, які втратили чинність, відповідач діяв правомірно. 
Вирішуючи питання щодо правильності розрахунку відповідачем стажу судді у відставці при здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивачу з 19 лютого 2020 року, колегія суддів зазначає наступне.
Судом встановлено та визнається відповідачем, що пенсійним органом до спеціального стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання не зараховано ОСОБА_1 періоди роботи на посаді помічника голови Слов`яносербського районного народного суду Луганської області з 02.04.1991 по 09.09.1993.
Так, відповідно до ч. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» № 2862-ХІІ (далі - Закон № 2862-ХІІ, в редакції, чинній на момент призначення позивача на посаду судді) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України,  зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Абз.4 п. 34 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
Колегія суддів зауважує, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 06.03.2018 року у справі № 308/6953/17 та від 30.01.2020 у справі №592/3694/17, від 20.04.2021 у справі № 344/5707/19.
Також при вирішенні справи суд враховує постанову  Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2019 року у справі №9901/805/18, судом зазначено, що ч.2 ст. 137 Закону №1402-VІІІ (у редакції, яка діє з 5 серпня 2018 року) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.
Згідно з ч.1 ст.7 Закону № 2862, яка була чинною на час призначення ОСОБА_1 на посаду судді, на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.
Судом встановлено, що позивач на час зайняття посади судді вперше (1993 р.) мала стаж роботи у галузі права не менше 3 років, зокрема шляхом врахування стажу роботи на посаді помічника голови Слов`яносербського районого народного суду Луганської області, отже зазначений стаж роботи має бути зарахований при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді.
Верховний Суд у постанові від 09 листопада 2018 року у справі № 559/443/18 зазначив, що неправомірним є позбавлення особи, зокрема, судді, набутого статусу (наприклад, статусу особи, яка має стаж роботи на посаді судді у конкретному кількісному вимірі), оскільки це не узгоджується з принципом правової визначеності. При цьому, дозволяється, виключно шляхом прийняття закону, змінити механізм використання такого статусу у формі зменшення розміру фінансових виплат або пільг, а також позбавлення особи права на перерахунок певних соціальних виплат тощо.
Таким чином, не включення відповідачем до стажу роботи на посаді судді періоду роботи на посаді помічника голови Слов`яносербського районого народного суду Луганської області для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання є неправомірним.
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що до стажу роботи позивача на посаді судді має бути зараховано роботу на посаді помічника судді.
Отже, загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , що дає їй право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить 32 роки 10 місяців та 24 дні.
Доводи відповідача про те, що врахування до стажу роботи судді, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання роботи на посаді помічника судді у чинній на момент відставки позивача редакції Закону України "Про судоустрій і статус суддів" не передбачено, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки, як зазначалося вище, за приписами пункту 11 Перехідних положень Закону №1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.
Зважаючи на те, що позивач має повних 32 роки стажу на посаді судді, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 підлягає перерахунку виходячи з 74% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (50% - за роботу на посаді судді 20 років + 24% за 12 років роботи понад 20 років, по 2% за кожний рік).
Відповідно, доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про те, що відповідач застосовуючи 60%, без врахування стажу помічника судді, при перерахунку пенсії позивачу діяв в межах та в спосіб визначений чинним законодавством, є помилковими.
Доводи позивача, що при перерахунку щомісячного довічного утримання змінною величиною є лише розмір складових суддівської винагороди, натомість відсоткове значення розміру щомісячного довічного утримання, яке обчислювалося при його призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.
Так, Конституційний Суд України у рішенні від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020 вказав, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, яке має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя.
Положеннями ст.142 Закону №1402-VIII передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Зазначена норма чітка, однозначна, зрозуміла та не вступає в колізію з іншими нормами.
Верховний Суд у зразковій справі №620/1116/20 дійшов висновку про наявність у судді у відставці, який отримує щомісячне грошове утримання у розмірі обчисленому згідно положень Закону № 2453-VI, права (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону України №1402-VIII.
На підставі викладеного, оскільки чинним Законом №1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування щомісячного грошового утримання, відсутні правові підстави для обрахунку щомісячного грошового утримання одночасно за складовими, які передбачені для різних формул обрахунку грошового утримання (розмір суддівської винагороди за Законом №1402-VIII; розмір відсотку за Законом № 2453-VI).
Доводи відповідача щодо відсутності підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 виходячи з 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді колегія суддів вважає безпідставними, оскільки судом першої інстанції відмовлено в цій частині позову.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційних скарг спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328  Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - залишити без задоволення.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 22.10.2021 по справі № 440/10283/21 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	С.П. Жигилій    Т.С. Перцова