КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

№ 33/824/341/2022                                                                                Постанова винесена суддею Ковбасюк О.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП                                                                     

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
 
17 січня 2022 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., розглянувши апеляційну скаргу 
 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою:                   АДРЕСА_1 , 
 
на постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 13 липня 2021 року, 
 
в с т а н о в и л а:
 
Постановою судді Подільського районного суду м. Києва від 13 липня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000  неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.,                    з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Також постановлено стягнути з  ОСОБА_1 судовий збір у розмірі                   454 грн. 
 
Згідно з постановою суду, 26 лютого 2021 року в 0 год. 01 хв.                    по вул. Набережно-Рибальська, 3 в м. Києві ОСОБА_1 керував автомобілем «BMW X5», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці, проте від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України. 
Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях  ОСОБА_1 наявнийсклад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , вважаючи постанову суду незаконною, просить її скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що його не було сповіщено судом про час і місце розгляду справи, у зв`язку з чим він не міг надати суду свої пояснення/заперечення щодо притягнення його до адміністративної відповідальності та скористатись юридичною допомогою.
Однак, навіть незважаючи на поважність його відсутності у судовому засіданні 13.07.2021 року та відсутності з його боку будь-яких клопотань, пояснень чи заперечень, підстав притягнення його до адміністративної відповідальності у суду не було.
При цьому зазначає, що з оскаржуваної постанови суду вбачається,                       що інкриміноване йому адміністративне правопорушення відбулось              26.02.2021 року, а отже до спірних правовідносин підлягає застосуванню закон, що діяв станом на 26.02.2021 року, тому станом на 13.07.2021 року сплив строк визначений статтею 38 КУпАП для накладення адміністративного стягнення за інкриміноване йому адміністративне правопорушення від 26.02.2021 року, а  відтак не було підстав для накладення адміністративного стягнення, в незалежності від встановлення судом вини в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні.
За таких обставин, оскаржувана постанова суду підлягає скасуванню, а провадження на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП закриттю, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. При цьому, відповідно до узагальнення науково-консультативного висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України, -  під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення                  у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, - вина особи не встановлюється.
 
Також  ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, як пропущений з поважних причин, посилаючись на те, що про розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності 13.07.2021 року, йому не надходило з суду жодного повідомлення ні в письмовому, ні в електронному вигляді. Також                  не повідомляли його про розгляд справи і в телефонному режимі, хоча відомості про адресу реєстрації його місця проживання та його номер телефону були наявні у матеріалах справи, а про оскаржуване судове рішення він дізнався від працівників УПП в м. Києві лише 03.12.2021 року, які й повідомили його, що з текстом постанови суду можна ознайомитись на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень, з якою він і ознайомився в цей же день, при цьому сама постанова була оприлюднена в реєстрі лише                     22.09.2021 року, а тому вважає, що наявні всі підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду. 
 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення вважаю, що строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції  ОСОБА_1  пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.
 
Будучи належним чином сповіщеними про день та час слухання справи,  ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, ніяких клопотань про перенесення розгляду справи від нього не надходило, а тому, з огляду на положення ч.ч. 5, 6 ст. 294 КУпАП, та те, що неявка  ОСОБА_1 не перешкоджає апеляційному перегляду постанови судді місцевого суду, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу без його участі.
 
Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, дослідивши                 матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.
 
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження                    в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язані з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом і правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.
 
Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно                     ОСОБА_1 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого                ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді,                                    є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені у судовому засіданні та наведені у постанові.
 
Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення, який складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП,підписано відповідною посадовою особою, свідками та  й самим ОСОБА_1 без будь-яких зауважень, а також поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , якими засвідчено факт відмови                  ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
 
На спростування такого висновку суду першої інстанції ОСОБА_1                в апеляційній скарзі будь-яких доводів на наведено.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що  суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_1  винним                    у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його притягнуто до адміністративної відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного  сп`яніння.
Отже, розглядаючи матеріали справи, суд першої інстанції дослідив належним чином зібрані докази по справі, а також з`ясував всі обставини у справі, тобто дотримався вимог ст.ст. 251, 280 КУпАП.
  Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події. При винесенні постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.
 
    Разом з тим, положеннями ст. 8 КУпАП визначено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.
 
Відповідно до вимог п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю у разі закінчення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП. 
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 38 КУпАП (в редакції на 26.02.2021 року), адміністративне стягнення у справах, підвідомчих суду, може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення.
 
Оскільки правопорушення мало місце 26 лютого 2021 року, то на момент розгляду справи в суді першої інстанції, передбачені в ч. 2 ст. 38 КУпАП, строки накладення адміністративного стягнення закінчилися, у зв`язку з чим провадження по справі про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягало закриттю.
 
Однак, при розгляді справи дана обставина залишилася поза увагою судді, тому постанову судді в частині накладення на  ОСОБА_1 адміністративного стягнення слід скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.
 
Що стосується апеляційних доводів ОСОБА_1 щодо закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого  ст. 38 КУпАП, без одночасного встановлення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, то слід зазначити наступне.
 
Законодавче регулювання питання закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку зі сплином строків накладення адміністративного стягнення здійснюється, зокрема, ст. 38, п. 7 ст. 247 КУпАП.
 
Так, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
 
Згідно з ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.
 
Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом тримісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення адміністративного правопорушення (при триваючому правопорушенні - з дня його виявлення).
 
При цьому для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у зв`язку з його спливом необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.
 
Так, відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.
 
Тобто закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення.
 
З огляду на викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення лише частково.
 
         На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя 
 
 п о с т а н о в и л а: 
 
Поновити  ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Подільського районного суду м. Києва від 13 липня 2021 року. 
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
 
Постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 13 липня  2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі                            1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить                        17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, скасувати в частині накладення адміністративного стягнення.
 
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1  до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити, у зв`язку із закінченням на                момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення,  передбачених  ст. 38 КУпАП.
 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

               Суддя 
         Київського апеляційного суду                                               Горб І.М.