ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/450/22 Справа № 214/7583/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Прасолов В. М. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2022 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 214/7583/20

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.
секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач -  Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль», 

розглянувши  у  відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження,    апеляційну скаргу  відповідача Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» на рішення Саксаганського  районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від  31 серпня 2021 року, яке ухвалене суддею Прасоловим В.М. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 31 серпня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль»  (надалі - АТ «Криворізька теплоцентраль») про захист прав споживачів, який вподальшому уточнив. 
Позовна заява, з урахуванням уточнень до неї, мотивована тим, що 05.11.2012 року ОСОБА_1 , як власнику квартири за адресою: АДРЕСА_1 , КП ТМ «КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА» погоджено робочий проект №01/3.09.2012-ТС на внутрішньоквартирний вузол обліку використаної теплової енергії. 
Згідно технічних умов №4638/05 від 26.10.2012 року на установку приладів обліку тепла квартири, виданих КП ТМ «КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА», погоджено установити прилади обліку тепла в житлових кімнатах 1,2,3,4 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . 
Також, погодження отримані від дільниці Контрольно-вимірювальних приладів і автоматизації, Виробничо-технічного відділу, Відділу управління обліку і контролю енергоспоживання та територіальним органом центрального органу виконавчої влади у сфері метрології. 
Після отримання всіх необхідних погоджень, позивач за свої кошти придбав та змонтував прилади обліку. Встановлені прилади обліку були введені в експлуатацію 07.11.2012 року, про що свідчать Акти вводу в експлуатацію приладів обліку, підписані представниками КПТС «КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА» та ГП «Кривбасстандартметрологія». 
З моменту вводу в експлуатацію приладів обліку споживаної енергії, на протязі 7 років, з 2012 року по 2019 роки, на підставі даних внутрішньо-квартирних приладів обліку спожитої енергії, які подавав власник квартири, теплопостачальною організацією, у тому числі АТ «Криворізька теплоцентраль», здійснювалися нарахування за спожиту теплову енергію. За увесь вказаний вище час, боргів за спожиту теплову енергію по квартирі АДРЕСА_2 не було.
Не зважаючи на погодження проекту, технічних умов, підписання Актів вводу в експлуатацію приладів обліку, приймання даних приладів обліку та нарахувань за спожиту теплову енергію продовж 7 років, з 2019 року відповідач відмовляється здійснювати нарахування за спожиту теплову енергію позивачу, згідно показників встановлених в квартирі приладів обліку та прийняв рішення про зняття з абонентського обліку локальних приладів обліку теплової енергії у квартирі позивача.
Посилаючись на викладене, позивач просив суд: визнати протиправними та скасувати Наказ №295 від 31.12.2018 року «Про зняття з абонентського обліку приладів теплової енергії» АТ «Криворізька теплоцентраль» за підписом в.о. правління ОСОБА_2 та заступника голови правління зі збуту ОСОБА_3 в частині, що стосується безпосередньо адреси АДРЕСА_1 ; визнати протиправними дії АТ «Криворізька теплоцентраль» щодо відмови здійснення нарахувань за спожиту теплову енергію в квартирі належної ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 за показниками внутрішньоквартирних приладів обліку, та щодо відмови у розпломбуванні та опломбуванні приладів обліку для проходження планової повірки приладів; зобов`язати АТ «Криворізька теплоцентраль» проводити нарахування за спожиту теплову енергію в квартирі АДРЕСА_2 згідно з показниками внутрішньоквартирних приладів обліку спожитої теплової енергії; зобов`язати АТ «Криворізька теплоцентраль» здійснити перерахування оплати за послуги з теплопостачання за показниками приладів обліку теплової енергії, встановлених в квартирі за адресою АДРЕСА_1 починаючи з січня 2019 року; зобов`язати АТ «Криворізька теплоцентраль» проводити на запит власника квартири АДРЕСА_2 роспломбування та опломбування внутрішньоквартирних приладів обліку спожитої енергії для проходження їх планової повірки; стягнути з АТ «Криворізька теплоцентраль» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн.; стягнути АТ «Криворізька теплоцентраль» на користь ОСОБА_1 витати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.
Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від  31 серпня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ №295 від 31.12.2018 року «Про зняття з абонентського обліку приладів теплової енергії» АТ «Криворізька теплоцентраль» в частині, що стосується квартири АДРЕСА_2 . 
Визнано протиправними дії АТ «Криворізька теплоцентраль» щодо відмови у здійсненні нарахувань за спожиту теплову енергію в квартирі належній     ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 за показниками внутрішньоквартирних приладів обліку, та щодо відмови у розпломбуванні та опломбуванні приладів обліку для проходження планової повірки приладів. 
Зобов`язано АТ «Криворізька теплоцентраль» проводити нарахування за спожиту теплову енергію в квартирі АДРЕСА_2 згідно з показниками внутрішньоквартирних приладів обліку спожитої теплової енергії. 
Зобов`язано АТ «Криворізька теплоцентраль» здійснити перерахування оплати за послуги з теплопостачання за показниками приладів обліку теплової енергії, встановлених в квартирі за адресою АДРЕСА_1 , починаючи з січня 2019 року.
Стягнуто з АТ «Криворізька теплоцентраль» на користь  ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2000,00 грн. 
Судові витрати по сплаті судового в збору в сумі 2102 грн. 00 коп. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
В апеляційній скарзі відповідач АТ «Криворізька теплоцентраль» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що задовольняючи позовну вимогу про визнання незаконним та скасування наказу №295 від 31.12.2018 року «Про зняття з абонентського обліку приладів теплової енергії» АТ «Криворізька теплоцентраль» в частині, що стосується квартири АДРЕСА_2 , суд не взяв до уваги, що поняття «наказ» законодавчо не визначене. В даному випадку зобов`язання сплачувати за надані послуги з централізованого теплопостачання виникає не тільки з договору, а й законодавчих актів. 
Зазначає, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2018 року № 829 та   Наказу  Мінрегіону  від 09.08.2018 року №205 квартирний   лічильник тепла може бути встановлено лише у квартирах  з горизонтальною системою опалення, яких у місті Кривому Розі немає, тобто, на законодавчому рівні заборонено встановлення квартирного приладу обліку та здійснення обліку спожитої теплової енергії у квартирі позивача. Крім того, вказує й на те, що межі температури  у квартирі позивача не весь час відповідали вимогам п. 4 дод. 4  Технічного регламенту щодо суттєвих вимог до засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою КМУ від 08.04.2009 року №3. Наголошує на тому, що здійснення обліку спожитої теплової енергії у квартирі позивача та проведення оплати за показами квартирного приладу обліку не відповідатиме фактичному споживання теплової енергії у будинку, який оснащений загальнобудинковим приладом обліку та, відповідно, більшість витрат будуть нести інші споживачі, які проживають у будинку.  Також, представник відповідача вважає, що встановлення приладу обліку теплової енергії є різновидом будівництва та повинне відповідати вимогам статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», тобто охоплювати весь об`єкт архітектури - встановлення квартирних приладів обліку теплової енергії повинно бути здійснено у всіх квартирах житлового будинку.
Не погоджується представник позивача й з висновком суду першої інстанції щодо покладення на АТ «Криворізька теплоцентраль» обов`язку з відшкодування моральної шкоди, оскільки чинне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди особі лише за умови порушення її прав, та відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини такої особи, чого в даному випадку не вбачається. До того ж, у позовній заяві не зазначено у чому саме полягають моральні страждання позивача та з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір моральної шкоди.
Порушення судом першої інстанції норм процесуального права полягає у тому, що судом ухвалено рішення без достатніх доказів та неправомірно поновлено позивачеві строк для подання заяви про зміну позовних вимог, яка, на думку представника відповідача, була некоректно оформлена.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача АТ «Криворізька теплоцентраль» - Нофенко Л.В., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6).
05.11.2012 року ОСОБА_1 , як власнику квартири за адресою: АДРЕСА_1 погоджено робочий проект №01/3.09.2012-ТС на внутрішньоквартирний вузол обліку використаної теплової енергії (а.с. 8-18). 
Згідно технічних умов №4638/05 від 26.10.2012 року на установку приладів обліку тепла квартири, виданих КПТМ «Криворіжтепломережа», погоджено установити прилади обліку тепла в житлових кімнатах 1,2,3,4 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.20). Відповідні погодження отримані від дільниці Контрольно-вимірювальних приладів і автоматизації, Виробничо-технічного відділу, Відділу управління обліку і контролю енергоспоживання та територіальним органом центрального органу виконавчої влади у сфері метрології. 
Власник квартири ОСОБА_1 за свої кошти придбав та змонтував прилади обліку, які були введені в експлуатацію 07.11.2012 року, про що свідчать акти вводу в експлуатацію приладів обліку, підписані представниками КПТМ «Криворіжтепломережа» та ДП «Кривбасстандартметрологія» (а.с. 26-39).
Даний прилад обліку введений в експлуатацію 7 листопада 2012 року (а.с.26).
Згідно рішення Виконавчого комітету Криворізької міської ради № 343 від 12.10.2011 року «Про надання згоди на передачу окремих об`єктів теплопостачання від Комунального підприємства «Криворіжтепломережа» до Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» до Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» передано об`єкти теплопостачання у Довгинцівському, Жовтневому, Інгулецькому та Саксаганському районах міста, з 01.10.2013 року виконавцем послуги теплопостачання та гарячого водопостачання для будинку АДРЕСА_3 є АТ «Криворізька теплоцентраль» (а.с.95).
З 2012 року нарахування за спожиту теплову енергію по квартирі  АДРЕСА_2 здійснювалося за показами приладів обліку. Борги за  спожиту теплову енергією у цей період відсутні  (а.с. 50-54).
31 грудня 2018 року АТ «Криворізька теплоцентраль» видало наказ №295 про зняття з абонентського обліку локальних приладів теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 .
На неодноразові звернення позивача ОСОБА_1 від 6 травня 2019 року, 26 березня 2019 року та 6 березня 2019 року, відповідач АТ «Криворізька теплоцентраль» відмовляє у перевірці вузла обліку, його розпломбування та опломбування, що встановлено відповідями відповідача від 13 травня 2019 року, 27 березня 2019 року, 8 березня 2019 року (а.с. 23-25, 55, 56).
З приводу зняття з абонентського обліку локальних приладів теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , позивач ОСОБА_1 звертався до різних органів, що встановлено відповіддю від головного управління Держпроспоживслужби в Дніпропетровській області від 3 листопада 2020 року (а.с.40), відповіддю від Антимонопольного комітету України від 5 травня 2020 року (а.с.41), зверненням позивача від 3 листопада 2020 року до управління Держенергонагляда та відповіддю (а.с.43-44, 45-47), відповіддю від Антимонопольного комітету України від 17 вересня 2012 року (а.с.57), відповіддю АТ «Криворізька теплоцентраль» від 19 листопада 2019 року на звернення позивача від 23 жовтня 2019 року (а.с.62).
Встановивши, що установка приладів обліку теплової енергії ОСОБА_1 була погоджена з підприємством, яке на той час здійснювало теплопостачання до квартири позивача - КП «Криворіжтепломережа», та нарахування оплати за теплову енергію здійснювалося позивачем за показниками приладів обліку, а Закон України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», не містить положень, які забороняють проводити нарахування за засобами обліку, які встановлені в квартирах споживачів до моменту набрання чинності цим Законом, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог стосовно визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у здійсненні нарахувань за спожиту теплову енергію за показниками внутрішньо квартирних приладів обліку та щодо відмови у розпломбуванні та опломбуванні приладів обліку для проходження планової повірки приладів.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Правовідносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавцем) та фізичною особою (споживачем), яка отримує послуги з централізованого постачання гарячої води, урегульовано Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Законом України «Про теплопостачання».
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
Так, згідно статті 6 Закону України «Про теплопостачання» державна політика у сфері теплопостачання базується на принципах: зокрема, забезпечення захисту прав та інтересів споживачів; забезпечення впровадження засобів обліку і приладів регулювання споживання теплової енергії.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку/приладами - розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється  у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, та не потребує розроблення проектної документації, видачі технічних умов та інших вимог до встановлення вузла розподільного обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, оператором зовнішніх інженерних мереж, виконавцем відповідної послуги.
Згідно частини сьомої статті 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» за наявності окремого відгалуження системи опалення у квартиру, інше житлове або нежитлове приміщення встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії для такої квартири (приміщення) є обов`язковим.
Частиною четвертою статті 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» оператор зовнішніх інженерних мереж, виконавець комунальної послуги, інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальних послуг, зобов`язані приймати вузли обліку, встановлені відповідно до вимог цього Закону, на абонентський облік протягом 14 календарних днів, про що складається відповідний акт. Прийняття приладу обліку на абонентський облік здійснюється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.
До прийняття порядку, яким мала бути встановлена процедура взяття на абонентський облік, а також здійснений перегляд інших нормативно-правових актів протягом 6 місяців з дня опублікування Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (02 серпня 2017 року), діяли Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені  постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила).
Пунктом 10 Правил передбачено, що справляння плати за нормативами споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.
Відповідно до пункту 29 Правил споживач має право: зокрема, на установлення квартирних засобів обліку та взяття їх на абонентський облік; на періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку.
Відповідно до статті 32 Закону України «Про теплопостачання» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору   в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.  Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.
Відповідно до статті 1 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»:
- вузол обліку - комплекс пристроїв (у тому числі засобів вимірювальної техніки, що відповідають вимогам технічних регламентів), допоміжного обладнання та матеріалів до них, призначений для вимірювання спожитої теплової енергії та води, а також технічної реєстрації результатів такого вимірювання, включаючи засоби дистанційної передачі результатів вимірювання (за наявності);
- вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів.
Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку/приладами - розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється  у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, та не потребує розроблення проектної документації, видачі технічних умов та інших вимог до встановлення вузла розподільного обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, оператором зовнішніх інженерних мереж, виконавцем відповідної послуги.
Відповідно до частини сьомої статті 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» вузли розподільного обліку теплової енергії  у випадках, коли це технічно неможливо, не встановлюються.
У такому разі для визначення обсягу теплової енергії, спожитої на потреби опалення, на всіх опалювальних приладах (крім розташованих у приміщеннях (місцях) загального користування багатоквартирних будинків) особами, визначеними частинами другою і третьою цієї статті, повинні бути встановлені прилади - розподілювачі теплової енергії, крім випадків, коли це економічно недоцільно.
Модель приладу - розподілювача теплової енергії визначається власником (співвласниками) будівлі за погодженням з виконавцем комунальної послуги або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги.
Усі опалювальні прилади при застосуванні вузлів розподільного обліку теплової енергії або приладів - розподілювачів теплової енергії обладнуються автоматичними регуляторами температури повітря у приміщенні відповідно до будівельних норм.
Порядок визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергії затверджується Кабінетом Міністрів України. За наявності окремого відгалуження системи опалення у квартиру, інше житлове або нежитлове приміщення встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії для такої квартири (приміщення) є обов`язковим.
Враховуючи вказані норми матеріального права, слід дійти висновку, що АТ «Криворізька теплоцентраль», яке є виконавцем послуг з централізованого опалення квартири АДРЕСА_4 , всупереч положенням Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», а також Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, які були чинними на час встановленні позивачем лічильника теплової енергії, обмежило право ОСОБА_1 здійснювати оплату вартості фактично отриманої теплової енергії відповідно до даних встановлених індивідуальних вузлів розподільчого обліку теплової енергії у належній йому квартирі. Вказані прилади встановлено та опломбовано спеціалізованою установою за рахунок власних коштів позивача, проте, АТ «Криворізька теплоцентраль» зняло з абонентського обліку локальних приладів теплової енергії та, незважаючи на наявність у його квартирі приладів обліку теплової енергії, нарахування оплати за теплову енергію відповідач проводить з 2019 року на загальних підставах, без урахування їх показників.
Знявши з абонентського обліку вузли розподільчого обліку теплової енергії та, здійснюючи нарахування вартості послуги з централізованого опалення в опалювальний сезон 2019-2020 року без урахування показників лічильників теплової енергії, відповідач обмежив право ОСОБА_1 на раціональне споживання теплової енергії та оплату за фактично отриманні послуги з постачання теплової енергії.
Та обставина, що 10 жовтня 2018 року Постановою Кабінету Міністрів України № 829 затверджено Порядок визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергії (далі - Порядок № 829), не є підставою для неврахування відповідачем показників лічильника теплової енергії, встановленого у квартирі позивача, з огляду на таке.
Так, пунктом 6 Порядку № 829 передбачено, що технічна можливість встановлення вузлів розподільного обліку наявна за відповідності внутрішньобудинкової системи опалення всім таким критеріям:
- окреме відгалуження системи опалення для окремого приміщення, наявність якого встановлено під час візуального огляду та яке передбачене принциповою схемою внутрішньобудинкової системи опалення будівлі (за наявності);
- принциповою схемою внутрішньобудинкової системи опалення передбачено технічну можливість встановлення автоматичних регуляторів температури в приміщеннях для регулювання споживання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі, що не призведе до порушень гідравлічного режиму внутрішньобудинкової системи опалення будівлі;
- під час встановлення вузла розподільного обліку буде забезпечено дотримання вимог застосування засобу вимірювальної техніки та умов його належної експлуатації, що зазначені у технічній (супровідній) документації на цей засіб;
- можливість забезпечення вільного доступу для зняття показань приладу обліку, його обслуговування, заміни під час подальшої експлуатації.
Згідно з пунктом 3 Порядку № 829 розподільний облік споживання комунальної послуги з постачання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі, що приєднана до зовнішніх інженерних мереж і оснащена вузлами комерційного обліку теплової енергії, забезпечується шляхом встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії на вводі трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення в окреме приміщення будівлі або приладів - розподілювачів теплової енергії на опалювальних приладах.
Відповідно до вимог пункту 10 Порядку № 829 оснащення окремих приміщень  у будівлях вузлами розподільного обліку/приладами-розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 09 серпня 2018 року № 205, за наявності окремого відгалуження системи опалення у квартиру, інше житлове або нежитлове приміщення встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії для такої квартири (приміщення) є обов`язковим.
За твердженням сторони відповідача, після введення в дію нового Порядку № 829, на відміну від попереднього порядку, встановлення абонентом індивідуального вузла розподільного обліку тепла (квартирного лічильника) можливе лише при горизонтальному розведенні інженерних мереж.
Квартира позивача розташована у будинку, де подача теплоносія здійснюється за вертикальною системою.
На момент встановлення позивачем вузла розподільчого обліку теплової енергії    КПТМ «Криворіжтепломережа» (попередній виконавець послуг) здійснював розподіл обсягів комунальних послуг, а тому зміна законодавства, що регулює питання порядку встановлення та прийняття на облік вузла розподільчого обліку теплової енергії, не припиняє можливість споживача теплової енергії за наявності встановленого у передбаченому порядку (на момент встановлення) індивідуального приладу обліку тепла оплачувати такі послуги за показниками відповідного лічильника.
Зміна законодавцем технічних вимог щодо порядку встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії (квартирних лічильників) не є підставою для встановлення споживачем нового обладнання для обліку тепла, за умови, що таким споживачем до прийняття нового Порядку № 829 вже встановлено індивідуальний вузол розподільчого обліку теплової енергії.
Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг     з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, було визначено право споживача на встановлення квартирних засобів обліку та взяття їх на абонентський облік, а також проведення оплати за спожиті послуги згідно з показниками індивідуальних приладів обліку.
Отже показники лічильників, встановлених та прийнятих на облік у встановленому законом порядку до прийняття Порядку № 829, повинні враховуватися виконавцем послуг, тобто у цьому випадку АТ «Криворізька теплоцентраль».
Колегія суддів також звертає увагу на те, що Порядок № 829 не передбачає необхідність приведення раніше встановленого вузла обліку у відповідність до цього Порядку та не встановлює заборони щодо врахування показників за такими лічильниками, які надаються споживачами. Вказаний порядок не передбачає повторне прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку відповідно з новою процедурою, який раніше був прийнятий на абонентський облік, до набрання чинності Порядку № 829.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про неправомірність дій відповідача щодо зняття з обліку встановленого в квартирі ОСОБА_1 приладу обліку теплової енергії, відмови у проведені повірки приладів обліку та нарахування йому оплати за комунальну послугу з централізованого опалення в опалювальний сезон, починаючи з 2019 року, без урахування щомісячних показників лічильника.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу була завдана моральна шкода незаконними діями АТ «Криворізька теплоцентраль», у зв`язку з чим визначив розмір моральної шкоди у сумі 2 000,00 грн. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені судом. 
Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Так, статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Отже, колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром морального відшкодування, який підлягає стягненню на користь позивача, оскільки при визначенні розміру моральної шкоди судом першої інстанції враховано, що позивач дійсно зазнала моральних страждань, оскільки був змушений докладати додаткових зусиль задля відновлення свого порушеного права, зокрема, звертатися до суду, щоб довести неправомірність дій відповідача. 
Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм процесуального права не тягнуть за собою скасування правильного по суті судового рішення, оскільки порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення виключно у випадку, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (ч. 2 ст. 376 ЦПК України).
Фактично всі доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів особами, які беруть участь у розгляді справи, діючим законодавством не передбачена. 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» - залишити без задоволення.
Рішення  Саксаганського районного судуміста КривогоРогу Дніпропетровськоїобласті від 31 серпня 2021 року- залишити без мін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 квітня 2022 року.

Головуючий: 

Судді: