ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2022 року	Львів	Справа № 300/5094/21 пров. № А/857/694/22	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді                                                Сеника Р.П.,  
суддів                                                                         Онишкевича Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року у справі № 300/5094/21 за адміністративним позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області до Тязівської гімназії Ямницької сільської ради Івано-Франківської області про застосування заходів реагування,-

суддя в 1-й інстанції –Тимощук О.Л.,
час ухвалення рішення – 13.12.2021 року,
місце ухвалення рішення – м. Івано-Франківськ,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області (надалі, також - позивач, ГУ ДСНС в Івано-Франківській області) 13.09.2021 звернулося в суд з позовною заявою до Тязівської гімназії Ямницької сільської ради Івано-Франківської області (надалі, також – відповідач, Тязівська гімназія) про застосування заходів реагування у вигляді зупинення та заборони експлуатації будівель (споруд, приміщень) гімназії, шляхом опечатування вхідних дверей, окрім виконання робіт, пов`язаних з усуненням порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно здійснюється експлуатація будівель (споруд, приміщень) Тязівської гімназії за адресою: вул. Галицька, 6, с. Тязів, Івано-Франківський район, Івано-Франківська область, з порушеннями вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, що встановлено за результатами проведеної перевірки додержання вимог законодавства з питань пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту і підтверджується актом перевірки, складеним 25.06.2021 за №102/21-47. 
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року у справі № 300/5094/21 у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Рішення суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на нього апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що чинне законодавство пов`язує наявність чи відсутність загрози для життя і здоров`я людей від тих чи інших порушень законодавства у сфері пожежної безпеки не тільки із їхньою можливістю спричини ти саму пожежу, але й сприяти її швидкому розвитку.
Суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги твердження відповідача про вжиття ним необхідних заходів, спрямованих на дотримання пожежної безпеки, та усунення виявлених перевіркою порушень.
Існування хоча б одного з порушень, встановлених позивачем, які загрожують життю та здоров`ю людей, є самостійною достатньою правовою підставою для застосування до нього заходів реагування у вигляді, зокрема, повного зупинення експлуатації (роботи) будівель та приміщень.
Застосований до позивача захід реагування має спонукаючий характер, направлений на забезпечення суб`єктом господарювання виконання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки на об`єкті підвищеної небезпеки.
Забезпечення державою конституційних прав громадян на захист життя, здоров`я та власності від невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій має пріоритетне значення у порівнянні з інтересом відповідача у використанні об`єкту у власній господарській діяльності.
Належним доказом усунення суб`єктом господарювання порушень, виявлених під час перевірки, які слугували підставою для звернення до суду з позовом про застосування заходів реагування, є відповідний акт перевірки, в якому буде вказано про повне усунення обставин (порушень), що слугували підставою для вжиття заходів реагування. Належних та допустимих доказів усунення зафіксованих актом порушень відповідачем не надано.
Просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року у справі № 300/5094/21 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.
Відповідно до ч.1 ст.309 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у справі, суд першої інстанції виходив з того, що виявлені ГУ ДСНС порушення установлених законодавством вимог пожежної безпеки самі по собі не створюють безпосереднього ризику виникнення і розвитку пожеж, можуть створювати небезпеку завдання шкоди життю та здоров`ю людей лише у процесі самої пожежі. Оскільки ризик виникнення пожежі має маловірогідний характер і безпосередньо не виникає внаслідок виявлених порушень, то позивач вправі самостійно вжити заходів реагування шляхом видачі приписів, постанов і розпоряджень щодо усунення таких порушень. Судом не встановлено виключних обставин, що зумовлюють необхідність застосування заходів реагування саме у вигляді повного зупинення експлуатації певних будівель (споруд, приміщень) і обраний позивачем захід реагування не є належним, оскільки не відповідає балансу між запобіганням загрозі та забезпеченням права осіб на освіту.
Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що посадовими особами позивача на підставі наказу т.в.о. начальника ГУ ДСНС в Івано-Франківській області від 08.06.2021 №Нс-134/54 (а.с. 10-13) та посвідчення на проведення заходу державного нагляду (контролю) від 09.06.2021 №163/21-44 (а.с.14), у період з 22.06.2021 по 29.06.2021 проведено позапланову перевірку виконання Тязівською гімназією вимог припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки від 20.01.2020 №13, про що 25.06.2021 складено відповідний акт за №102/21-47 (а.с.15-22).
Даним актом зафіксовано ряд порушень вимог законодавства, які створюють загрозу життю і здоров`ю людей, у сфері техногенної та пожежної безпеки, а саме:
- не проведено поверхневий вогнезахист дерев`яних конструкцій з метою зниження показників пожежної небезпечності будівлі та підвищення її вогнестійкості (пункт 2.5 розділу III Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС України від 30.12.2014 №1417 (надалі, також - Наказ №1417));
- не обладнано приміщення гімназії системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 “Інженерне обладнання будинків і споруд. Системи протипожежного захисту”, а саме автоматичною пожежною сигналізацією та системою оповіщення про пожежу (пунк 1.2 розділу V  Наказ №1417);
- не обладнано будівлю гімназії захистом від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів відповідно до вимог ДСТУ Б В.2.5-38:2008 “Інженерне обладнання будинків і споруд. Улаштування блискавкозахисту будівель і споруд” (пункт 1.21 розділу IV Наказу №1417).
Акт перевірки підписано та примірник отримано директором Тязівської гімназії Ямницької сільської ради Івано-Франківської області Щербій О.Я. 25.06.2021 (а.с. 22).
За наслідками проведеної перевірки та виявлених порушень припис про усунення порушень вимог законодавства відповідачем не виносився, оскільки чинним та невиконаним є припис №13, складений 20.01.2020 за наслідком перевірки здійсненої 08.01.2020-20.01.2020, у якому вимагалося вжити заходів для усунення всіх виявлених порушень в межах узгодженого строку – до 22.03.2020 (а.с.23-24).
Вказаний припис підписано, а примірник отримано директором Тязівської гімназії Щербій О.Я. 20.01.2020 (а.с.24). 
Не виконані відповідачем вимоги припису від 20.01.2020 та зазначені в акті перевірки від 25.06.2021 №102/21-47 порушення вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, на думку позивача, створюють реальну загрозу життю та здоров`ю людей (як працівникам та учням Тязівської гімназії, так й іншим громадянам, а також особам, які будуть здійснювати гасіння виниклої пожежі), а саме:
-          відсутність інженерного захисту (обробки вогнетривким розчином дерев`яних конструкцій) призведе до легкого займання, швидкого горіння з високою димоутворювальною здатністю та за токсичністю продуктів горіння, зменшення межі вогнестійкості несучих елементів конструкції, оскільки вогнезахисне обробляння дерев`яних конструкцій дозволяє отримати додатковий час для порятунку людей та організації гасіння пожежі. Виявлене порушення створює загрозу життю та здоров`ю людей в приміщеннях та ускладнить гасіння пожежі працівниками об`єкту та підрозділами Державної служби України з надзвичайних ситуацій;
-          відсутність систем протипожежного захисту призведе до пізнього виявлення пожежі, в зв`язку з чим первинні засоби пожежогасіння будуть неефективними, не відбудеться оповіщення людей, які перебувають у приміщеннях, в зв`язку з чим продукти горіння та чадний газ унеможливлять своєчасну та безпечну евакуацію з приміщень та призведе до отруєння людей, що перебуватимуть у приміщенні;
-          відсутність захисних пристроїв (блискавкозахисту) при прямому попаданні блискавки в будівлі (споруди) об`єкту призведе до швидкого займання, а протікання великих імпульсних струмів, призведе до загибелі людей.
Враховуючи наведене, реалізуючи приписи частини 2 статті 68 Кодексу цивільного захисту України, позивач звернувся із цим позовом до суду.
З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Приписами статті 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Згідно із положеннями частини 7 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон № 877-V) на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
За правилами пункту 12 частини 1 статті 67 Кодексу цивільного захисту України (далі КЦЗ) до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить, зокрема, звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.
Частиною 2 статті 68 КЦЗ передбачено, що у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.
Відповідно до пункту 26 статті 2 КЦЗ небезпечний чинник складова частина небезпечного явища (пожежа, вибух, викидання, загроза викидання небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин) або процесу, що характеризується фізичною, хімічною, біологічною чи іншою дією (впливом), перевищенням нормативних показників і створює загрозу життю та/або здоров`ю людини.
У частині 1 статті 70 КЗЦ зазначено підстави для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, якими є:
1) недотриманні вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами;
2) порушенні вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення;
3) випуску і реалізації вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки;
4) нездійсненні заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій;
5) відсутності на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи;
6) невідповідності кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність;
7) порушенні правил поводження з небезпечними речовинами;
8) відсутності або непридатності до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій;
9) відсутності на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовності до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту;
10) неготовності до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання;
11) проведенні робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.
Згідно із частиною 2 статті 70 КЦЗ повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.
Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
На підставі аналізу наведених правових норм та з урахуванням усталеної практики Верховного Суду у цій категорії адміністративних справ, суд апеляційної інстанції наголошує, що застосування таких заходів реагування як повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів можливе тільки на підставі судового рішення адміністративного суду.
З огляду на завдання адміністративного судочинства такий механізм реалізації владних повноважень покладає на адміністративний суд обов`язок, окрім іншого, запобігти неправомірному обмеженню прав та інтересів конкретних суб`єктів господарювання суб`єктами владних повноважень. З іншого боку суд повинен зважати на підстави, які змушують контролюючий орган звертатися з позовом про застосування заходів реагування, у даному випадку повне зупинення експлуатації приміщень. З урахуванням наведених контролюючим органом обставин у зіставленні із наслідками застосування заходів реагування адміністративний суд і повинен ухвалити рішення по суті і в межах позовних вимог.
На переконання апеляційного суду, наведені приписи КЦЗ пов`язують застосування заходів реагування з виявленням порушень, які створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей, а отже для правильного вирішення цього спору обов`язковому встановленню підлягають обставини щодо вчинення відповідачем порушень, які, в свою чергу, створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.
При цьому суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що захід реагування у виді повного зупинення роботи з експлуатації приміщень є виключним заходом, який застосовується лише за наявності таких порушень пожежної та техногенної безпеки, які безумовно створюють реальну загрозу життю та здоров`ю людей (персоналу підприємства і особам, які будуть здійснювати гасіння виниклої пожежі).
Тому для правильного вирішення публічно-правового, що розглядається, необхідно серед виявлених контролюючим органом порушень пожежної та техногенної безпеки виокремити такі, які свідчать про наявність на час ухвалення судом рішення реальної загрози життю та здоров`ю людей, а отже про наявність підстав для задоволення заявлених позовних вимог.
Окрім того, апеляційний суд враховує те, що на час виникнення спірних правовідносин у суб`єкта господарювання, щодо якого застосовано заходи реагування, відсутня можливість подати заяву про їх скасування у випадку усунення, а прийняття судом рішення про зупинення без всебічного та повного вивчення матеріалів справи призведе до повного зупинення роботи Гімназії, як закладу освіти дітей.
Водночас апеляційний суд звертає увагу на те, що ухваленню судового рішення щодо можливості застосування заходу реагування у виді повного зупинення експлуатації приміщень передує розгляд справи, під час якого суд має провести аналіз наявних у матеріалах справи доказів із наданням таким відповідної оцінки щодо їх належності, допустимості та достатності для задоволення позовних вимог чи їх відхилення.
Таким чином, суд оцінює як акт позивача, що складений за результатами контрольного заходу і в якому зафіксовано відсутність або наявність порушень правил та норм пожежної і техногенної безпеки, так і інші докази, надані відповідачем на підтвердження відсутності або усунення виявлених порушень (акти виконаних робіт на встановлення певного обладнання, на приведення споруд, обладнання до чинних вимог, правил, інструкцій тощо; первинні документи, що свідчать про купівлю необхідного обладнання; різного роду договори про надання певних послуг, наявність яких є обов`язковою, і таке інше).
Отже, у разі якщо правовідносини між суб`єктом господарювання та органом державного нагляду у сфері техногенної та пожежної безпеки стали спірними та перейшли у площину судового спору, то акт перевірки органу державного нагляду у сфері техногенної та пожежної безпеки, що складений за результатами контрольного заходу, є лише одним із доказів, оцінку якому дає суд поряд з іншими доказами. У іншому випадку (якщо б лише акт органу нагляду у сфері техногенної та пожежної безпеки свідчив про виконання чи невиконання відповідачем вимог правил, інструкцій, ДБН тощо) функція суду була б нівельована, оскільки такий не здійснював би судочинство, а фактично затверджував би акт органу нагляду у сфері техногенної та пожежної безпеки своїм рішенням.
До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 19 вересня 2019 року у справі № 826/19328/16, від 04 червня 2020 року у справі № 826/13895/16, від 16 вересня 2020 року у справі № 816/4755/15, від 19 січня 2021 року у справі № 640/5571/20, які в силу приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються апеляційним судом під час вирішення цього спору.
Разом із тим, аналізуючи наявність підстав для застосування заходу реагування у виді повного зупинення експлуатації приміщень відповідача, апеляційний суд враховує висновки, що містяться у постановах Верховного суду у справі № 420/5156/18 від 19 травня 2020 року та у справі № 826/10169/18 від 24 листопада 2020 року, відповідно до яких під час прийняття судового рішення мають бути враховані не лише обставини і підстави, які спонукали позивача як суб`єкта владних повноважень звернутися до суду з позовом про застосування заходів реагування, але й ті, які існують на час ухвалення судового рішення. У іншому випадку застосування заходів реагування, як виключного заходу, у судовому порядку поширюватиметься на всіх суб`єктів господарювання, відносно яких проведено перевірку і встановлено порушення, які за оцінкою спеціально уповноваженого органу, створюють реальну загрозу життю та/або здоров`ю людей. Втім, за своїм змістом і суттю застосування такого заходу, він застосовується до усунення виявлених порушень та існування реальної загрози життю та/або здоров`ю людей (частина 5 статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»), у зв`язку із чим його застосування після усунення виявлених порушень втрачає той сенс, який законодавцем покладений як основа і правова підстава його застосування.
Додатково апеляційний суд враховує висновок, зроблений Верховним Судом у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 816/4755/15, відповідно до якого законодавець пов`язує настання реальної загрози життю та здоров`ю людей від пожежі з обставинами, які можуть призвести до займання та розповсюдження вогню.
Як зазначено у частині 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
На переконання суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції слушно зауважив, що за позовами про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) позивач має обґрунтувати наявність підстав для цього, вказавши не тільки виявлені у діях (бездіяльності) відповідача порушення у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, а й необхідність застосування певного заходу реагування залежно від характеру порушень та ступеню їх небезпеки.
Окрім того, апеляційний суд наголошує на тому, що захід реагування у вигляді повного зупинення об`єкту до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки є крайнім заходом, обрання якого є доцільним лише у разі. якщо допущенні порушення реально створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей. Вжиття заходів реагування на порушення тих чи інших правил пожежної безпеки слід оцінювати з урахуванням принципу пропорційності, що передбачає дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані такі заходи.
Як підтверджено матеріалами справи, відповідач подав належні та допустимі докази, з яких суд встановив наступне.
Виконано роботи з поверхневого вогнезахисного просочування дерев`яних конструкцій даху будівлі (в межах горища) для забезпечення І-ої групи вогнезахисної ефективності на об`єкті “Будівлі навчальних корпусів початкової школи та гімназії на вул. Галицька, 6 в с. Тязів Тисменицького району Івано-Франківської області”, загальна площа поверхонь дерев`яних конструкцій – 822,0 кв.м, що підтверджується договором підряду №12 від 24.09.2021, укладеним між Тязівською гімназією Ямницької сільської ради Іван-Франківської області (замовник) та Приватним підприємством “Пожежна безпека - захист” (підрядник) (а.с. 48-50), актом №79-0-1-1 від 27.09.2021 приймання виконаних будівельних робіт (а.с. 53-54) та актом №14 від 27.09.2021 прийняття виконаних робіт з поверхневого вогнезахисного просочування щодо виконання зазначених робіт на дерев`яних конструкціях даху будівлі (в межах горища) для забезпечення І-ої групи вогнезахисної ефективності на об`єкті: “Будівлі навчальних корпусів початкової школи та гімназії на вул. Галицька, 6 в с. Тязів Тисменицького району Івано-Франківської області” (а.с. 55). 
Здійснено проектування системи автоматичної пожежної сигналізації та системи керування евакуювання людей у Тязівській гімнації, виконано роботи про встановленню тривожної сигналізації та погоджено отримання послуг щодо підключення сигналізації об`єкта до пульту централізованого спостереження, цілодобового спостереження за роботою сигналізації та технічного обслуговування і ремонту сигналізації, на підтвердження чого відповідачем надано: договір надання послуг №156 від 11.08.2021, укладений між ТОВ “Охоронна фірма “Галичина” (виконавець) та Відділом освіти Ямницької сільської ради (замовник) (а.с. 34-36), акт виконаних робіт №1 від 12.08.2021 щодо проектування системи автоматичної пожежної сигналізації та системи керування евакуювання людей (а.с. 37); договір надання послуг №158 від 16.08.2021, укладений між ФОП ОСОБА_1 (виконавець) та Відділом освіти Ямницької сільської ради (замовник) (а.с. 38-39) та складений на підтвердження виконання умов цього договору акт наданих послуг №1 від 17.08.2021 про виконання монтажу та пусконаладки, програмування тривожної сигналізації (а.с. 40), а також укладений між виконавцем ТОВ “Охоронна фірма “Галичина” та замовником Тязівською гімназією Ямницької сільської ради Івано-Франківської області договір про надання послуг з пожежного спостереження та технічного обслуговування засобів пожежної сигналізації №8-ПС від 17.09.2021 (а.с. 41).
На підставі Договору поставки №02-10-21-ФК від 22.10.2021 р. та Договору монтажу системи блискавкозахисту № 19/10/2021 від 22.10.2021 р. Тязівську гімназію обладнано захистом від прямих попадань блискавки та вторинних її проявів.
Подані відповідачем документи підтверджують виконання Тязівською гімназією пунктів 1, 2 та 4 припису від 20.01.2020 №13.
Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Підсумовуючи викладене, на думку апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.
Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області залишити без задоволення.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року у справі № 300/5094/21 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. П. Сеник 	
судді	 	Т. В. Онишкевич 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк  	
Повне судове рішення складено 10.05.2022 року