Справа № 450/4882/21                                Головуючий у 1 інстанції: Мельничук І.І. 
Провадження № 33/811/447/22                                Доповідач: Партика І. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника адвоката Назаркевича Сергія Михайловича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, апеляційну скаргу адвоката Назаркевича Сергія Михайловича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 7 квітня 2022 року, 

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 496,2 грн. 
Згідно постанови, ОСОБА_1 , 2 листопада 2021 року о 17 год. 15 хв. на а/д Київ-Чоп 535 км. + 600 м., керував транспортним засобом MITSUBISHI LANСER д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме не природня блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від перевірки у встановленому законом порядку в медичному закладі відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Дане порушення водій ОСОБА_1 вчинив повторно протягом року.
Не погоджуючись з даною постановою адвокат Назаркевич С.М., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану постанову та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, винесена з порушенням норм матеріального права у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.
Суд першої інстанції не дав належної оцінки відеозаписам з нагрудних камер поліцейських з приводу відсутності факту керування транспортним засобом особою, яка притягується до адміністративної відповідальності та поясненням ОСОБА_1 на місці події, а також показам свідка ОСОБА_4 .
Вимога працівників поліції щодо проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння та складення адміністративних матеріалів за ч. 2 ст. 130 КУпАП є безпідставними, оскільки працівники поліції його не було зупинено та такий не керував транспортним засобом, що підтверджується відеозаписом з нагрудних камер поліцейських поясненнями ОСОБА_1 , а також показами свідка ОСОБА_4 .
Відео не містить жодних доказів, що ОСОБА_1 здійснює керування транспортним засобом, на відео видно, що ОСОБА_1 одразу вказує працівникам поліції, що він не керував автомобілем, а водій відійшов і скоро має підійти, працівниками поліції проігноровано прохання ОСОБА_1 про надання доказів керування транспортним засобів. Окрім того, на відео свідки зазначають, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував.
Заслухавши виступ особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його представника на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 2 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.
Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відмова осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, зокрема даними, що містяться у матеріалах справи:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № №193335 від 2 листопада 2021 року (а.с. 1), відповідно до якого ОСОБА_1 повторно протягом року керував автомобілем з ознаками наркотичного сп`яніння (не природня блідість обличчя, виражене тремтіння пальців, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, в медичному закладі відмовився;
- у письмових поясненнях свідка ОСОБА_2 ( а.с. 7), з якого вбачається, що він був присутнім, коли ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі;
- у довідці (а.с. 1-2), з якої встановлено, що ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, 15 липня 2021 року Жовківським районним судом Львіської області;
- постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕОА ; 4981770 від 2 листопада 2021 року ( а.с. 9), відповідно до якої ОСОБА_1 було зупинено за порушення ПДР України, а саме п. 2.1 та невиконання вимог дорожньої розмітки 1.1;
- відеозаписі, долученому до матеріалів справи, з якого вбачається, що ОСОБА_1 перебував на місці зупинки транспортного засобу в темну пору доби, інших осіб на місці зупинки транспортного засобу не було.
Доводи сторони захисту, що суд першої інстанції не дав належної оцінки відеозаписам з приводу відсутності факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , та його пояснення на місці події не заслуговують на увагу апеляційного суду.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Як вбачається з постанови Пустомитівського районного суду Львівської області ( а.с. 38-39), суд всебічно, повно і об`єктивно дослідив всі обставини справи, надав оцінку доказам, керуючись законом.
Як встановлено з постанови про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 193335 від 2 листопада 2021 року, ОСОБА_1 було зупинено о 17 год. 15 хв. 2 листопада 2021 року. З відеозапису долученого до матеріалів справи, встановлено, що ОСОБА_1 повідомляв працівників поліції, що він не керував транспортним засобом, а особа, яка керувала транспортним засобом відійшла від автомобіля, окрім того він також зазначав, що водій вже їде та надасть пояснення (зазначений факт свідчить, що іншої особи не було на місці зупинки транспортного засобу), місцем зупинки є автозаправна станція. На місце події, ОСОБА_4 прибув о 18 год. 02 хв. тобто через 47 хв. після зупинки транспортного засобу.
Що стосується, аргументів сторони захисту, що судом першої інстанції не надано оцінки показанням свідка ОСОБА_4 то такі не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.
Як вбачається з постанови місцевого суду (а.с 38-39), свідка ОСОБА_4 було допитано в суді першої інстанції, судом надано критичну оцінку його показанням, оскільки такі спростовуються відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, з даною оцінкою погоджується апеляційний суд.
Покликання апелянта на те, що вимога працівників поліції щодо проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння та складення адміністративних матеріалів за ч. 2 ст. 130 КУпАП є безпідставною не беруться до уваги апеляційного суду, оскільки мають формальний характер та спрямовані на його ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
Аргументи сторони захисту, що на відео свідки зазначають, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував не знайшли свого підтвердження.
Як вбачається з відеозапису, особи, які прибули на місце події о 18 год.. 02 хв. тобто через 47 хв. після зупинки транспортного засобу, не могли бачити, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, окрім того на відео працівник патрульної поліції, під час телефонної розмови з невідомою особою ( якій подзвонив водій) зазначали, що ОСОБА_1 намагався втекти від працівників поліції, пересів на місце пасажира.
Що стосується, тверджень, що водієві, працівниками поліції, не надано для перегляду відеозапис, то такі не беруться до уваги апеляційного суду.
Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача.
Як вбачається з матеріалів справи, водій не зміг ознайомитися з відеозаписами на місці зупинки транспортного засобу, проте йому було надано таке право судом першої інстанції, що підтверджується розпискою про отримання копії відеозапису та ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 22).
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. 
При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.
Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Назакевича С.М. є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

постанову Пустомитівського районного суду львівської області від 7 квітня 2022 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Назаркевича Сергія Михайловича, подану в інтересах ОСОБА_1 – без задоволення.
Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                       Партика І.В.