Справа № 758//2149/21                                                                                                                Головуючий в суді І інстанції Головчак М.М.
Провадження № 22-ц/824/959/2022                                                                                          Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.

 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
07 липня 2022 року                                                                                                                                           м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючого - Мельника Я.С.,
суддів: Матвієнко Ю.О., Гуля В.В.,
за участі секретаря Примушка О.В.,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 07 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» про зобов`язання виконати ремонт та стягнення майнової шкоди завданої залиттям квартири,
ВСТАНОВИВ:
 
У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що між нею та ЖЕК-701 «Поділ-Житло» було укладено договір № 3919 про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території. З 2019 року ЖЕК-701 «Поділ-житло» ліквідоване, його права та обов`язки перейшли до відповідача, з яким 21 грудня 2019 року було укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.
Вказує, що 18 вересня 2019 року у вбиральні її квартири трапилося залиття внаслідок руйнування привареного відводу від стояка гарячого водопостачання. Цей факт був зафіксований актом про пошкодження приміщення від 02 жовтня 2019 року, за яким було встановлено, що залиття сталося з вини ЖЕК-701 КП «Поділ-Житло».
На звернення позивача, листом від 18 жовтня 2019 року відповідач повідомив, що провів поточний ремонт інженерних мереж, відновив водопостачання та надав акт від 02 жовтня 2019 року, в якому було встановлено, що причиною затоплення стало самовільне втручання до трубопроводу гарячого водопостачання з вини позивача.
На звернення позивача щодо необхідності термінової заміни внутрішньобудинкових магістралей труби гарячого та холодного водопостачання відповідач, листом від 06 лютого 2020 року повідомив, що ним було обстежено стоякові труби водопостачання квартири позивача, про що складено акт, згідно із яким було встановлено, що стоякові труби ГВП та ХВП знаходяться в задовільному стані, зашиті в фальшстіну з гіпсокартону, яка заважає провести повне обстеження та утруднює природню вентиляцію, яка могла пришвидшити корозію металу.
Висновком експерта, зробленим на замовлення позивача, було встановлено розмір майнової шкоди, завданої внаслідок залиття квартири у розмірі 132 555,60 грн.
На підставі викладеного, просила зобов`язати відповідача провести ремонт шляхом заміни трубопроводів гарячого та холодного водопостачання по всій вертикалі стояку квартири АДРЕСА_1 , а також стягнути 132 555,60 грн. - майнової шкоди завданої залиттям квартири, 4 000,00 грн. - витрати на правничу допомогу, 192 00,00 грн. витрат пов`язаних із залученням експертів та проведенням експертизи, 3 223,60 - витрат пов`язаних зі сплатою судового збору.
Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 07 липня 2021 року позов залишено без задоволення.
Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом усіх обставин справи.
Обґрунтовувала доводи апеляційної скарги тим, що місцевий суд безпідставно не врахував наданий позивачем Акт про пошкодження приміщень, з якого вбачається наявність вини ЖЕК-701 КП «Поділ-Житло» в аварії, що сталася у квартирі позивача. 
Вказує також, що відповідач не виконує належним чином обов`язки щодо утримання внутрішньо будинкових мереж в належному стані, здійснення їх технічного обслуговування, вжиття своєчасних заходів для запобігання аварійним ситуаціям та їх ліквідації, що підтверджується заявами позивача до відповідача  про проведення обстежень технічного стану внутрішньо будинкових магістральних труб та їх заміну.
Від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він вказує про те, що залиття квартири позивача відбувалося неодноразово, в період надання послуг з обслуговування будинку іншим підприємством ЖЕК-701 КП «Поділ-Житло», а відповідач не є його правонаступником, а відтак не зобов`язаний  відшкодовувати збитки позивача.
До того ж, вказує, що вимога щодо заміни труб ГВП та ЗВП внутрішньо будинкової системи є вимогою щодо виконання робіт капітального ремонту будинку, а такі послуги не передбачені договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.
У відповіді на відзив, апелянт не погоджується з доводами відзиву та вважає його необґрунтованим.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок залиття квартири ОСОБА_1 їй спричинено матеріальні збитки, проте відповідачем спростовано його вину у залитті квартири АДРЕСА_2 , у зв`язку із бездіяльністю самого позивача, відгалуження від стояків де стався відрив були виконані з метою встановлення лічильників, здійснене позивачем на власний розсуд, стики зварки не були оброблені цинковою пастою, а так як стояки ГВП та ХВП протягом тривалого часу були позбавлені природної вентиляції, оскільки були позивачем зашиті гіпсокартоном та обкладені облицювальною плиткою їх руйнування було пришвидшено, а тому суд дійшов висновку, що позивач зазнала збитків не внаслідок протиправних дій зі сторони відповідача, у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1  задоволенню не підлягають.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
28 листопада 2007 року між позивачем та КЕП-701 КП «Поділ-житло» укладено договір про участь у витратах на утримання прибудинкових територій № 3919 (а.с.27-28 т.1).
Відповідно до рішення Київської міської ради від 09.10.2014 року № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» та розпорядження Подільської районної у м. Києві державної адміністрації від 29.01.2015 року № 50, будинки комунальної власності Подільського району обслуговуються Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» з 01.05.2015, тобто Керуюча компанія є новоствореним підприємством та не є правонаступником попередніх балансоутримувачів.
Надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій Керуюча компанія (а також всі житлово-експлуатаційні дільниці як структурні підрозділи Керуючої компанії) розпочала здійснювати після передачі в своє повне господарське відання об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Києва, що перебувають у сфері управління Подільської РДА та обліковуються на її балансі з 01.05.2015, що вбачається з Розпорядження Подільської районної в м. Києві державної адміністрації № 50 від 29.01.2015 «Про закріплення за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва».
21 грудня 2019 року між КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» та ОСОБА_1 укладено договір №55481/19 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території (а.с.30-32 т.1).
18 вересня 2019 року в квартирі АДРЕСА_1 сталось залиття квартири позивача.
19 вересня 2019 року до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» ОСОБА_1 подала заяву про призначення комісії для встановлення причин аварії (а.с.34 т.1).
Позивачем долучено до матеріалів справи два Акти датовані 02 жовтня 2019 року.
Згідно із Акту від 02 жовтня 2019 року, складений комісією у складі представника КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» головного інженера Козьми Д.В., власника квартири АДРЕСА_3 , власника квартири АДРЕСА_4 та власника квартири АДРЕСА_2 позивача ОСОБА_1 за яким проведена перевірка стану приміщення після його затоплення, яке сталося 18 жовтня 2019 року о 19:00 год., встановлено що вказана аварія трапилася з вини працівників ЖЕК-701(а.с.35 т.1).
Відповідно до акту від 02 жовтня 2019 року, складеного комісією КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» у складі провідного інженера відділу експлуатації та утримання житлового фонду ОСОБА_2 ; провідного інженера відділу експлуатації та утримання житлового фонду ОСОБА_3 ; головного інженера технічної дільниці № 1 Козьми Д.В. про обстеження квартири АДРЕСА_1 згідно зі зверненням ОСОБА_1 від 19.09.2019, про те, що в ході обстеження встановлені пошкодження в коридорі наявне відшарування та розходження з`єднань паркету площею близько 2 кв. м., в туалеті площею 1,1 кв.м. на стінах по всій площі відшарування шпалер. Вказані пошкодження сталися внаслідок пошкодження трубопроводу гарячого водопостачання через самовільне втручання мешканця квартири (а.с.37 т.1).
Згідно відповіді КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» від 06 лютого 2020 року, до якої додано Акт обстеження ГВП та ХВП від 05 лютого 2020 року, вбачається, що працівниками КП проведено обстеження квартири АДРЕСА_1 , під час якого встановлено, що стоякова труба ГВП та ХВП знаходяться в задовільному стані в місці наявного доступу. Стояк гарячого водопостачання зашитий гіпсокартоном і обкладений облицювальною плиткою, через це доступ до стояка виявився неможливим, відсутність доступу повітря для природної вентиляції могли пришвидшити корозію металу. Рекомендовано мешканцям квартири виконати роботи з демонтажу фальшстіни з гіпсокартону для повного обстеження вищезазначених мереж (а.с.95 т.1).
Після усунення перешкод доступу до стояка ГВП, 17 березня 2020 року комісією було проведено повторне обстеження ГВП та ХВП за адресою: АДРЕСА_5 та встановлено, що при візуальному обстеженні стоякова труба ГВП та ХВП в вищевказаній квартирі знаходиться у задовільному стані, про що складено відповідний акт. Також у вказаному акті вбачається, що комісія дійшла згоди, що мешканцю квартири необхідно виконати роботи по інженерним мережам за власний рахунок (а.с.49 т.1).
У звіті № 10 від 28 квітня 2020 року про проведення технічного обстеження інженерних мереж обстеження магістральних стояків гарячого та холодного водопостачання в квартирі АДРЕСА_1 складеного ФОП ОСОБА_4 зазначено, що технічний стан інженерних мереж опалення та холодного водопостачання не придатний для нормальної експлуатації; необхідно виконати ремонт або заміну мереж ГВП та ХВП, а до завершення цих заходів використання мережі за обмеженим режимом експлуатації, контролюючи стан мереж (а.с.84 т.1).
Відповідно до положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Відповідно до положень статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Відповідно до положень статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року №572, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний: дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; проводити за власні кошти ремонт квартири (наймач (орендар) - згідно з договором найму (оренди); забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання.
В пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами) роз`яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем у суді спростовано свою вину у заподіянні шкоди, позаяк з матеріалів справи вбачається, що залиття квартири позивача сталося внаслідок пошкодження трубопроводу гарячого водопостачання через самовільне втручання самого мешканця квартири АДРЕСА_6 , позаяк стояк гарячого водопостачання був зашитий гіпсокартоном і обкладений облицювальною плиткою, через це доступ до стояка виявився неможливим, відсутність доступу повітря для природної вентиляції могли пришвидшити корозію металу.
Доводи апеляційної скарги про те, що місцевим судом неправомірно відхилено доказ, а саме акт від 02 жовтня 2019 року, яким встановлено вину ЖЕК-701 КП «Поділ-житло» у залитті квартири, оцінюються колегією суддів критично, з огляду на таке.
Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, у разі аварії чи залиття квартир складається відповідний акт.
Додатком 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій встановлено форму згаданого акта. Тобто факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення, водопостачання та водовідведення, представника (власника) будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.
Присутність зацікавлених осіб як від потерпілої, так і від винної сторін є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта; прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника, наймача, орендаря, квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника, наймача, орендаря квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість; висновок комісії щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної особи не впливає на його чинність: у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи (прізвище, ім`я, по батькові) підписувати складений акт відмовилися з тих чи інших причин.
Отже, законодавством чітко визначено, що факт залиття, його причина та обсяг пошкоджень мають фіксуватись у складеному акті комісійного обстеження приміщення, у якому відбулось залиття. Саме такий акт і є відповідним (належним, допустимим, достовірним) доказом, на підставі якого відбувається розрахунок матеріальної шкоди вартості відновлювального ремонту.
Як вбачається з матеріалів справи, акт від 02 жовтня 2019 року, на який посилається позивач, не відповідає вимогам закону, він не затверджений начальником КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва», у ньому закреслено дату складання акту та написано від руки «02.10.2019», немає переліку пошкоджень внаслідок залиття. Кім цього, вказаним актом не встановлено вину відповідача у залитті квартири. 
Натомість, інший акт від 02 жовтня 2019 року, складений комісією КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» у складі провідного інженера відділу експлуатації та утримання житлового фонду ОСОБА_2 ; провідного інженера відділу експлуатації та утримання житлового фонду ОСОБА_3 ; головного інженера технічної дільниці № 1 Козьми Д.В., який затверджено першим заступником директора КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва», в якому зазначено: дата та місце складання; члени комісії, що складають акт; місце, де трапилося залиття; подія, що трапилася; наслідки залиття, а також причини залиття, отже даний акт відповідає вимогам Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, і є належним доказом.
Твердження апелянта про те, що відповідачем належним чином не виконуються умови договору №55481/19 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, також оцінюються колегією суддів критично, з огляду на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів порушення відповідачем конкретних умов договору.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний своєчасно вживати заходів усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини.
Відповідно до ч. 3 ст. 1 вказаного Закону внутрішньобудинкові системи багатоквартирного будинку - механічне, електричне, газове, сантехнічне та інше обладнання в будинку, що обслуговує більше одного житлового та/або нежитлового приміщення, у тому числі комунікація до обладнання споживача, системи автономного теплопостачання, бойлерні та елеваторні вузли обладнання протипожежної безпеки, вентиляційні канали та канали для димовидалення обладнання ліфтів, центральних розподільних щитів електропостачання від зовнішньої поверхні стіни будівлі до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення.
Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунальних послуг від 10.08.2004 №150 «Про затвердження Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків та споруд» визначено та впорядковано види робіт за критеріями - поточний/капітальний. У п.2.12.1 Наказу заміну ділянок трубопроводів віднесено до капітального ремонту.
Додатком 1 до Договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 55481/19 від 21.12.2019 року визначено складові тарифу на послугу, яку надає відповідач. Серед складових тарифу вбачається, що здійснення капітального ремонту не передбачене.
До того ж, пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» №572 від 08 жовтня 1992, пунктами 3.7, 5.3 Наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» №76 від 17 травня 2006 року, ст. 151 Житлового кодексу України, ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачається, що утримання та ремонт (своєчасна заміна) внутрішньо квартирних мереж водопостачання є обов`язком власника квартири.
Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375 ЦПК України, суд -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Подільського районного суду міста Києва від 07 липня 2021 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
 
Головуючий:                                     Судді: