Справа № 345/4167/21 
Провадження № 22-ц/4808/788/22 
Головуючий у 1 інстанції Мигович О. М. 
Суддя-доповідач Максюта 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 серпня 2022 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючого  (суддя-доповідач)  Максюти І.О.,
суддів     Василишин Л.В., Фединяка В.Д.,
секретаря    Возняк В.Д.,                                     
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Калуської міської ради про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката Бойка Романа Богдановича на рішення Калуського  районного суду, ухвалене суддею Мигович О.М. 12 жовтня 2021 року у м. Калуш Івано-Франківської області,     
                                                               в с т а н о в и в :
У вересні 2021 року представником ОСОБА_1 адвокатом Дуткою Романом Васильовичем подано позов до Калуської міської ради про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.
Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_3 . Після звернення до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину їй ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. 
Зазначає, що позивачка більше 10 років постійно проживає і працює за межами України, а саме в республіці Італія. Відмітками у паспорті громадянина України для виїзду за кордон підтверджується, що востаннє ОСОБА_1 приїжджала на територію України 01 серпня 2018 року. З 2019 року не могла приїхати, так як в Республіці Італія у зв`язку із пандемією, введеними карантинними заходами в Республіці Італія, повною відміною повітряного і наземного транспортного пасажирського сполучення з Україною зокрема.
Прибути на територію України для подання заяви про прийняття спадщини позивач змогла лише 30 липня 2021 року.
Можливість її приїзду ускладнювалась також і тим, що у неї є малолітні діти – син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яким потрібен догляд і опіка матері, та обов`язково створені безпечні умови для довготривалої поїздки.
Після прибуття до України ОСОБА_1 зобов`язана була протягом 14 днів перебувати на самоізоляції на виконання вимог чинного законодавства – тобто до 14 серпня 2021 року.
Шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини сплив ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Батько позивачки ОСОБА_3 помер на території Російської Федерації. Свідоцтво про смерть спадкодавця позивач змогла отримати лише після прибуття на Україну і відбуття самоізоляції, так як його отриманням з Російської Федерації і перекладом на українську мову (зроблений 27.07.2021 року) займались її родичі.
Вказані обставини підтверджують поважні, об`єктивні і незалежні від волі позивача причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Просив визначити ОСОБА_1 додатковий строк 3 (три) місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її батька ОСОБА_3 , померло ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.1-3).
Рішенням Калуського  районного суду від 12 жовтня 2021 року позов задоволено. Визначено ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом, після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном у три місяці з дня набрання судовим рішенням законної сили (а.с.26-28).
Не погодившись з рішенням суду представник ОСОБА_2 адвокат Бойко Р.Б. подав апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення судом норм процесуального права.
Апелянт вказує, що відповідачем у даній справі визначено Коломийську міську раду, однак, належним відповідачем є ОСОБА_2 , яка своєчасно звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.
Так, із свідоцтва про народження, виданого 04.02.1967 року, вбачається, що матір`ю ОСОБА_3 є ОСОБА_6 . Після одруження з ОСОБА_7 їй ( ОСОБА_6 ) присвоєно прізвище « ОСОБА_8 ». 30 липня 2021 року ОСОБА_2 звернулась із заявою до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Хомин Н.Б. про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 і в цей же день нотаріусом заведено спадкову справу. Зазначений факт підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №65822618 від 30.07.2021 року.
Отже, відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. Лише при відсутності інших спадкоємців за заповітом і законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
За наведених обставин, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення,яким у задоволенні позову відмовити (а.с.41).
Відзив на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
У судове засідання не з`явилися сторони, про причини неявки не повідомили, хоча про день місце та час розгляду справи повідомлені належним чином у спосіб, вказаний стороною. Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Долинка О.А., який приймав участь у розгляді справи у суді першої інстанції повідомлений про судове засідання.
Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання,  тому колегія суддів розглянула справу  у відсутності сторін.
Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її обґрунтованою, виходячи з таких підстав.
Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_3 (а.с.5,6).
Приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Хомин Н.Б. відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки ОСОБА_1 пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини та рекомендовано їй звернутись до суду із позовом для визначення додаткового строку для прийняття спадщини ( а.с.7).
З листа приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Хомин Н.Б. встановлено, що після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведена спадкова справа №145/2021. Станом на 13 травня 2022 року після його смерті спадкодавцями за законом є: мати – ОСОБА_2 , яка подала заяву про прийняття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_5 та дочка – ОСОБА_1 , яка подала заяву про прийняття спадщини 17 серпня 2021 року (а.с.36).
30 липня 2021 року до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Хомин Н.Б. звернулась ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 із зазначенням, що інших спадкоємців, крім неї, немає (а.с.45).
30 липня 2021 року приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Хомин Н.Б. заведено спадкову справу, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №65822618 від 30.07.2021 року (а.с.46).
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст.1268,1269,1270,1272 ЦК України, вважав поважними причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, які пов`язані з об`єктивними перешкодами, і пропущення позивачем строку для прийняття спадщини не має стати причиною усунення позивачки від права спадкування за законом. За наведених обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Вказаним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.
Відповідно до змісту статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 18 січня 2018 року у справі № 61-1750св18.
Згідно із статтею 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.
Таким чином, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
  Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Відповідно до частини першої статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.
При таких обставинах у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.
Фактично спір у цій справі виник між спадкоємцями, якими є позивач та ОСОБА_2 , яка не залучена до участі у справі у якості відповідача.
Наслідком вирішення справи по суті заявлених позовних вимог є визначення позивачеві додаткового строку для прийняття спадщини.
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України), до яких звернуті матеріально-правові вимоги позивача. Отже, можливість інших суб`єктів, зокрема посадових осіб, у тому числі державних реєстраторів, брати участь у цивільному процесі в якості позивачів і відповідачів у цивільному процесі обмежена.
Належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача.
Якщо позовна вимога заявлена до особи, яка не є учасником спірних правовідносин (тобто, не до тієї особи, яка має відповідати за цією вимогою), така особа є неналежним відповідачем.
Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17.
Отже, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (частина друга статті 51 ЦПК України).
Питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача суд вирішує у підготовчому засіданні (пункт 4 частини другої статті 197 ЦПК України).
  За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог.
Визначення відповідачів, предмета та підстав позову є правом позивача. Водночас установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи.
Відповідний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17.
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача - Коломийської міської ради, вважаючи, що є підстави для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини, що залишилася після смерті батька ОСОБА_3 .
Вирішуючи спір, суд не витребував копію спадкової справи, що явилось неповнотою встановлення обставин справи щодо наявності спадкоємця, яка мала бути відповідачем по справі, не з`ясував, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, проте вирішив спір по суті. 
Належним відповідачем у справі є спадкоємець, яка прийняла спадщину, тобто ОСОБА_2 . 
З огляду на викладене, враховуючи, що Калуська міська рада є неналежним відповідачем у справі, судове рішення першої інстанції не можна визнати законним та обґрунтованим, тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові.
Апеляційний суд зауважує, що відмова в позові із вказаної підстави не перешкоджає ОСОБА_1 звернутися до суду з позовом на загальних підставах із визначенням належного складу учасників справи.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд
                                                        п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Бойка Романа Богдановича задовольнити.
Рішення Калуського  районного суду від 12 жовтня 2021 року скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до Калуської міської ради про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_1 , проживаючої по АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_2 , проживаючої по АДРЕСА_2 , судовий збір у розмірі 1362 грн (однієї тисячі триста шістдесят дві гривні).
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                      І.О. Максюта
Судді:                                                                                Л.В.Василишин
                                                                                           В.Д.Фединяк

Повний текст ухвали складено 25 серпня 2022 року.