ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 серпня 2022 року 
м. Київ
cправа №  924/159/14 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Погребняка В.Я. - головуючого, Білоуса В.В., Жукова С.В., 
за участю секретаря судового засідання Кравченко О.В.

учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Октант-Центр" 
представник позивача - Афадєєв В.В., адвокат, ордер від 13.07.2020,
відповідач 1 - Державна архітектурно-будівельна інспекція України - не з`явився,
відповідач 2 - Хмельницька міська рада
представник відповідача 2 - Демчук Л.Г., в порядку самопредставництва (в режимі відеоконференції) в порядку самопредставництва,
відповідач 3 - Державна казначейська служба України - не з`явився,
відповідач 4 - Державна інспекція архітектури та містобудування України - не з`явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні (в режимі відеоконференції) касаційну скаргу 
Товариства з обмеженою відповідальністю "Октант-Центр"
на рішення Господарського суду Хмельницької області
від 10.11.2021 
у складі колегії суддів: Грамчук І.В. (головуючий), Вибодовський О.Д., Крамар С.І.,
та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду 
від 17.03.2022
у складі колегії суддів: Саврій В.А., (головуючий), Тимошенко О.М., Крейбух О.Г.,
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Октант-центр" 
до 1. Державної архітектурно-будівельної інспекції України,
2. Хмельницької міської ради,
3. Державної казначейської служби України,
4. Державної інспекції архітектури та містобудування України,
про стягнення з державного бюджету України та з Хмельницької міської ради солідарно майнової шкоди (збитків) у розмірі 134    904    728,00 грн.
у межах справи № 924/159/14 
про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Октант-центр",

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ
1. Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 24.07.2014 порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Октант-центр" (далі - ТОВ "Октант-центр, боржник);
введено мораторій на задоволення вимог кредиторів;
введено процедуру розпорядження майном боржника на строк 115 календарних днів (до 16.11.2014);
призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Сибаля А.М.
2. Ухвалою місцевого суду від 27.06.2019 за ініціативою суду арбітражного керуючого Сибаля А.М. усунено від виконання обов`язків розпорядника майна ТОВ "Октант-центр". 
3. Ухвалою місцевого суду від 04.02.2020 розпорядником майна у справі призначено арбітражного керуючого Харитонюка Є.В.
Короткий зміст вимог заявника
4. 24.12.2019 на адресу Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява ТОВ "Октант-центр" до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Хмельницької міської ради, Державної казначейської служби України про стягнення з Державного бюджету України та з Хмельницької міської ради солідарно майнової шкоди (збитків) на суму 134    904    728,00 грн. в межах справи № 924/159/14 про банкрутство ТОВ "Октант-центр".
4.1. Позивач зазначив, що внаслідок неправомірних дій Хмельницької міської ради та Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Хмельницькій області настав критичний фінансовий стан ТОВ "Октант-центр", щодо якого порушено провадження у справі про банкрутство (справа № 924/159/14, що розглядається господарським судом Хмельницької області), оскільки відповідачами було завдано позивачу збитки на суму 134    904    728,00 грн.
Розгляд справи місцевим та апеляційним судами та прийняті ними рішення
5. Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 10.11.2021, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.03.2022, в задоволенні позову відмовлено.
5.1. Судом встановлено таке: 
- рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради № 31 від 25.01.2001 ЗАТ "Октант" (правонаступником якого є ТОВ "Октант- центр") надано дозвіл на будівництво 5-7 поверхового 72-квартирного житлового будинку з вбудовано-прибудинковим магазином, офісними приміщеннями та підземними гаражами по вул. Проскурівській, 45 у м. Хмельницькому (далі - житловий комплекс).
- рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради № 744 від 12.09.2002 внесено зміни в рішення виконкому № 31 від 25.01.2001 та п.1 додатку "Про надання дозволу ЗАТ "Октант" на будівництво житлового комплексу (рішення викладено в цій же редакції та на тих же умовах, із доповненням словами "та знесенням житлових будинків № 52 та № 52/1 по вул. Володимирській з господарськими спорудами". Решту рішення залишено без змін);
- рішенням другої сесії Хмельницької міської ради за № 20 від 15.05.2002 надано ЗАТ "Октант" в короткострокову оренду терміном на два роки земельну ділянку площею 0,3226 га по вул. Проскурівській, 45 під будівництво житлового комплексу з компенсацією площі комунальних приміщень в новому будівництву. На підставі зазначеного рішення між Хмельницькою міською радою та ЗАТ "Октант" укладено договір оренди земельної ділянки № 727 від 05.09.2002, за яким ЗАТ "Октант" отримано у платне володіння і користування земельну ділянку площею 0,3226 ґа строком на два роки на умовах, зазначених у рішенні міської ради;
- Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю Хмельницького управління архітектури та містобудування, ЗАТ "Октант" надано дозвіл на виконання будівельних робіт № 37 від 12.06.2002 з будівництва житлового комплексу, яке здійснювалось ЗАТ "Октант" на підставі проектної документації, виготовленої КП    "Хмельницький проектний інститут "Цивільпромбуд" та погодженої з Хмельницьким міськвиконкомом (рішення № 31 від 25.01.2001);
- згідно з висновком Державної санітарно-гігієнічної експертизи на проект будівництва № 148 від 21.08.2004 погоджено робочий проект будівництва житлового будинку;
- рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради № 523 від 22.06.2006 затверджено акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію 16-квартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованим магазином (І черга житлового комплексу, введена в експлуатацію у 2006 році), загальною площею - 4    809,1 кв. м, в тому числі житлових квартир - 2    742,6 кв. м, вбудовано-прибудинкового магазину - 2    066,5 кв. м;
- 06.07.2012 ЗАТ "Октант" було реорганізовано у ТОВ "Октант-центр", яке є правонаступником усіх прав та обов`язків ЗАТ "Октант";
- рішенням Хмельницької міської ради № 76 від 30.10.2012 надано дозвіл ЖБК "Проскурів-Житлобуд" на розробку проєкту відведення земельної ділянки загальною площею 2 240 кв. м по вулиці Проскурівській, 45 у місті Хмельницькому; рішенням Хмельницької міської ради № 59 від 12.12.2012 затверджено проєкт відведення зазначеної, земельної ділянки і передано її в оренду ЖБК "Проскурів-Житлобуд" під будівництво 128-квартирного житлового будинку;
- постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 31.10.2013 у справі № 686/6876/13-а постанову суду першої інстанції скасовано, позов задоволено частково: рішення Хмельницької міської ради № 59 від 12.12.2012 в частині затвердження проекту відведення земельної ділянки площею 2 240 кв. м. по вулиці Проскурівській, 45 у місті Хмельницькому та передачі її в оренду ЖБК "Проскурів-Житлобуд" скасовано. Рішення обґрунтоване тим, що при затвердженні проекту відведення земельної ділянки по вулиці Проскурівській, 45 у місті Хмельницькому та передачі її в оренду ЖБК "Проскурів-Житлобуд" Хмельницькою міською радою проігноровано надання рішенням 2-ої сесії Хмельницької міської ради від 15.05.2002 № 20 у власність ЗАТ "Октант" (правонаступником якого є ТОВ "Октант") сусідні з нею ділянки № 1 - 0,0185 га та № 2- 0,0020 га по вулиці Володимирській, 52, а також видано третій особі у цій справі державні акти на право приватної власності на землю;
- з метою введення в експлуатацію II та III черг будівництва по вул. Проскурівській, 45, ТОВ "Октант-центр" 05.09.2013 подано до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області декларацію про готовність об`єкту до експлуатації. Разом з тим, 19.09.2013 позивачем отримано лист від Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області серія ХМ № 153132540081 від 17.09.2013, яким повернуто декларацію про готовність об`єкта до експлуатації на доопрацювання;
- постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11.12.2013 у справі № 822/3729/13-а апеляційну скаргу ТОВ "Октант-центр" на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24.10.2013 задоволено повністю, скасовано постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 24.10.2013 та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов задоволено, визнано протиправними рішення та дії Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області щодо повернення на доопрацювання Декларації про готовність житлового комплексу, поданої ТОВ "Октант-центр" 05.09.2013, зобов`язано Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області вчинити дії щодо реєстрації Декларації про готовність об`єкта до експлуатації (житлового комплексу);
- постановою Хмельницького міськрайонного суду від 03.11.2014 у справі № 686/19875/14-а ТОВ "Октант-центр" відмовлено у позові до Хмельницької міської ради про зобов`язання до розгляду питання про надання дозволу ТОВ "Октант-центр" на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул.    Проскурівській, 45;
- рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 19.02.2015 у справі № 2218/19127/12 відмовлено у задоволенні позову ТОВ "Октант-Центр" до Хмельницької міської ради про визнання дій Хмельницької міської ради неправомірними та зобов`язання винести питання щодо відведення земельної ділянки на розгляд сесії;
- постановою Хмельницького міськрайонного суду від 07.04.2014 у справі № 686/7432/14 - а відмовлено у задоволенні позову ТОВ "Октант-Центр" до Хмельницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення тридцять другої сесії Хмельницької міської ради від 25.12.2013 № 30 "Про місцеву ініціативу членів житлово-будівельного кооперативу "Проскурів Житлобуд" по вул. Проскурівській,45;
- 24.09.2015 Управлінням ДАБІ у Хмельницькій області зареєстровано Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації № ХМ 143152671766, яка 06.10.2015 була скасована з огляду на наявність у об`єкта будівництва статусу самочинного;
- між Хмельницькою міською радою (орендодавець) та ЖБК "Проскурів-Житлобуд" (орендар) укладено договір оренди землі від 25.02.2016 № 1027/01, згідно якого Хмельницька міська рада передала ЖБК "Проскурів-Житлобуд" в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 2 240 кв. м, на підставі рішення 32 сесії Хмельницької міської ради від 25.12.2013 № 30, 36 сесії Хмельницької міської ради від 05.03.2014 № 62, із земель житлової та громадської забудови, яка знаходиться в місті Хмельницькому, вул. Проскурівська, 45;
- 26.04.2016 постійно діючою комісією з питань самочинного будівництва Хмельницької міської ради надано ЖБК "Проскурів-Житлобуд" дозвіл на збереження незакінченого житлового комплексу;
- згідно із довідкою Хмельницького БТІ від 12.02.2013 № 72/01-15, готовність об`єкта незавершеного будівництва (житлового комплексу по вул. Проскурівській, 45) склала 97%, а загальна вартість на момент проведення оцінки -134    904    728,00 грн.;
- Управлінням архітектури та містобудування Хмельницької міської ради ЖБК "Проскурів-Житлобуд" видано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки від 20.05.2016 № 50 на самочинне незакінчене будівництво 128-квартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями та підвальним приміщеннями паркінгу по вул. Проскурівській, 45;
- ЖБК "Проскурів-Житлобуд" зареєстрував у Управлінні ДАБІ у Хмельницькій області Декларацію про початок виконання будівельних робіт, об`єкт будівництва - "Будівництво 128-квартирного житлового будинку з вбудовано-прибудинковими нежитловими приміщеннями та підвальними приміщеннями паркінгу (ІІ-ІІІ черга) за №    ХМ    08316340688 від 19.12.2016; Декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до I-III категорії складності, об`єкт за № ХМ 143163622171 від 27.12.2016. Окрім того Хмельницька міська рада та ЖБК "Проскурів-Житлобуд" уклали додаткову угоду № 49/02 від 04.04.2017 про поновлення договору оренди землі №1027/01 від 25.02.2016;
- рішенням Господарського суду Хмельницької області у справі № 924/688/17 від 14.09.2017 залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 24.10.2017 відмовлено у задоволенні позову ТОВ "Октант-Центр" до ЖБК "Проскурів-Житлобуд" про зобов`язання усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення житлового комплексу по вул. Проскурівській, 45.
5.2. З огляду на положення статті 19 Конституції України, частини четвертої статті 5 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади", частини першої статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", статей 3, 6 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", пункту 1 частини другої статті 5 Закону України "Про управління об`єктами державної власності", пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2020 № 218 "Про ліквідацію Державної архітектурно-будівельної інспекції та внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України", абзацу другого пункту 12 Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 № 1074, постанови Кабінету Міністрів України від 23.12.2020 №1340 "Деякі питання функціонування органів архітектурно-будівельного контролю та нагляду" (набрала чинності з 30.12.2020), пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 15.09.2021 № 960 "Питання Державної інспекції архітектури та містобудування", Примірного положення про органи державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 № 671, постанови Кабінету Міністрів України від 15.09.2021 № 958 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо діяльності органів державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду", якою внесено зміни до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 № 671 "Деякі питання діяльності органів державного архітектурно-будівельного контролю", суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що Державна інспекція архітектури та містобудування України (далі - ДІАМ України) створена шляхом утворення нового органу влади та згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань не є правонаступником юридичних осіб публічного або приватного права, а саме Державної інспекції містобудування України (далі - ДІМ України), Державної сервісної служби містобудування України (далі - ДССМ України), Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - ДАБІ України).
5.3. Суди зауважили, що обставини, зазначені у позовній заяві, відбулися в період з 2001 по 2016 рік, тоді як ДІАМ України почала здійснювати свої повноваження лише з 15.09.2021, у зв`язку з чим зазначена інспекція не могла порушити прав ТОВ "Октант-центр" в зазначений період. Водночас судами встановлено, що ДІАМ України не видавала дозвільних документів на житловий комплекс.
5.4. Суди встановили, що позивач здійснював будівництво житлового комплексу з порушенням норм чинного законодавства, що підтверджується листами від 11.03.2008, від 22.12.2009, від 20.03.2012, листом Управління регіонального розвитку, містобудування, архітектури та будівництва від 28.09.2012 № 01-23/К-74/1180, листами Інспекції ДАБК у Хмельницькій області від 21.10.2013 та 28.06.2015. Водночас, суди звернули увагу, що стверджуючи про неправомірну реєстрацію управлінням ДАБІ у Хмельницькій області поданих ЖБК "Проскурів-Житлобуд" декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність об`єкту до експлуатації, позивач не надав доказів щодо оскарження їх реєстрації.
5.5. Суди, з огляду на обставини, встановлені судом та зазначені у постанові від 03.11.2014 у справі №686/19875/14-а, рішенні Хмельницького міськрайонного суду від 19.02.2015 у справі №2218/19127/12, постанові Хмельницького міськрайонного суду від 07.04.2014 у справі № 686/7432/14-а, рішенні Господарського суду Хмельницької області у справі № 924/688/17 від 14.09.2017 залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 24.10.2017, зазначили про необґрунтованість доводів позивача щодо протиправного ненадання йому Хмельницькою міською радою земельної ділянки та подальшу передачу її ЖБК "Проскурів-Житлобуд", оскільки у зазначених справах неодноразово досліджувалось питання правомірності дій  Хмельницької міської ради щодо вирішення земельних питань, пов`язаних з позивачем.
5.6. Також суди зазначили про недоведеність заявленої до стягнення суму завданих позивачу збитків, оскільки позивачем надано звіт про оцінку № 1/1108 окремого індивідуально визначеного майна (незавершеного будівництвом (97%) житлового комплексу по вул. Проскурівській,45 в м. Хмельницький), який фіксує ринкову вартість об`єкту. Разом з тим, інших доказів, які б підтверджували невиконання або неналежне виконання відповідачами своїх обов`язків, або порушення останніми прав позивача і, відповідно, понесення у зв`язку із цим збитків з боку позивача, суду не надано.
5.7. З огляду на зазначене, місцевий суд, з яким у подальшому погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що в установленому законом порядку позивач не надав суду належних доказів протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) відповідачів, яка призвела до понесення позивачем збитків на заявлену суму, а також наявності причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками та не доведено вину відповідачів у спричинених збитках.

КАСАЦІЙНЕ ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ
6. ТОВ "Октант-Центр" звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Хмельницької області від 10.11.2021 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.03.2022.
7. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 924/159/14 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., судді - Огороднік К.М., Жуков С.В., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.04.2022.
8. Ухвалою Верховного Суду від 04.05.2022 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "Октант-Центр", датою проведення судового засідання визначено 05.07.2022, витребувано з Господарського суду Хмельницької області та Північно-західного апеляційного господарського суду матеріали справи № 924/159/14.
9. У зв`язку з самовідводом судді Огородніка К.М. від розгляду справи автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 924/159/14 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., судді - Васьковський О.В., Жуков С.В., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.06.2022.
10. Ухвалою від 05.07.2022 Верховний Суд відклав розгляд касаційної скарги ТОВ "Октант-Центр" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 10.11.2021 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.03.2022;
повідомив учасників справи, що розгляд касаційної скарги ТОВ "Октант-Центр" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 10.11.2021 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.03.2022 відбудеться 02.08.2022 о 11:00.
11. Автоматизованою системою документообігу суду у зв`язку із перебуванням судді у відпустці для розгляду справи № 924/159/14 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., судді - Білоус В.В., Жуков С.В., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.07.2022.
12. Судове засідання 02.08.2022 проведено за участю уповноважених представників ТОВ "Октант-Центр" (в м. Києві) та Хмельницької міської ради (в режимі відеоконференції з Господарським судом Хмельницької області).
В судовому засіданні 02.08.2022 уповноважений представник ТОВ "Октант-Центр" підтримав доводи касаційної скарги, просив рішення Господарського суду Хмельницької області від 10.11.2021 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.03.2022 скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Від представника Хмельницької міської ради надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому представник просила касаційну скаргу ТОВ "Октант-Центр" залишити без задоволення, оскаржувані судові рішення залишити без змін. Таку ж позицію представник підтримала і в судовому засіданні 02.08.2022.
13. З урахуванням положень Закону України від 30.03.2020 № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" (зі змінами), Указу Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" (від 22.05.2022 № 2263-IX), Верховний Суд дійшов висновку за можливе розглянути справу №924/159/14 у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.
УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ 
Доводи скаржника (ТОВ "Октант-Центр")
14. Скаржник зазначив, що суд апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови не врахував висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 920/715/17, а також проігноровано постанову Верховного Суду від 29.12.2020 у цій справі. Крім того, скаржник звернув увагу на те, що на цей час відсутній правовий висновок Верховного Суду щодо застосування норм матеріального права, які регулюють деліктну відповідальність у правовідносинах, подібних (аналогічних) до цієї справи. З огляду на зазначене, на думку скаржника, наявні підстави для касаційного оскарження судових рішень, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 287 ГПК України.
14.1. Скаржник аргументував, що Хмельницька міська рада в особі постійно діючої комісії з питань самочинного будівництва (при цьому така комісія не має статусу юридичної особи або органу місцевого самоврядування) фактично передала іншій юридичній особі - ЖБК "Проскурів-Житлобуд" - об`єкт нерухомого майна, побудований ЗАТ "Октант" (ТОВ "Октант-центр"). Також скаржник звернув увагу відсутність встановлення у судовому порядку факту здійснення ЗАТ "Октант" або ТОВ "Октант-центр" самовільного будівництва. Водночас, за наявності окремих порушень Хмельницька міська рада та її структурні підрозділи не наділені законом повноваженнями позбавляти позивача (замовника та генерального підрядника будівництва) права власності на збудований ним об`єкт, тому такі дії Ради є порушенням статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
14.2. Скаржник доводив, що має право на відшкодування завданої йому незаконними рішеннями ДАБІ України та Хмельницької міської ради майнової шкоди (збитків) у розмірі вартості житлового комплексу. На думку скаржника, стягнення заподіяної майнової шкоди має проводитися саме в солідарному порядку, оскільки неможливо розмежувати ступінь провини відповідачів. 
14.3. Скаржник зауважив, що ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 08.06.2021 позивачу безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання представника ТОВ "Октант-центр" від 19.04.2021 про призначення судової будівельно-технічної (оціночно-будівельної) експертизи.
14.4. На думку скаржника, відмова Хмельницької міської ради у наданні права на земельну ділянкою, на якій знаходиться житловий комплекс, є порушенням закріпленого в положеннях статтях 377 ЦК України та 120 ЗК України принципу неподільної єдності нерухомого майна (будівель, споруд) та земельної ділянки, на якій це майно розміщено.
14.5. Скаржник зауважив, що відповідно до ухвали Господарського суду Хмельницької області від 24.07.2014 у справі № 924/159/14 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "Октант-центр", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та вжито заходів щодо забезпечення вимог кредиторів шляхом заборони боржнику та власнику майна (органу, уповноваженому управляти майном) боржника приймати рішення щодо ліквідації, реорганізації боржника, а також відчужувати основні засоби та предмети застави ТОВ "Октант-центр". Відтак, на думку скаржника, позбавлення позивач права власності на збудований ним незавершений будівництвом об`єкт нерухомого майна здійснено під час мораторію на задоволення вимог кредиторів та встановленої судом заборони відчуження основних засобів ТОВ "Октант- центр".
14.6. На думку скаржника, зміст оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій засвідчує факт невиконання судами покладених на них процесуальним законом обов`язків, оскільки вони не містять мотивів відхилення судами переважної більшості аргументів та доводів позивача, тому такі рішення є необґрунтованими та невмотивованими, що слід розглядати як порушення права позивача на справедливий суд, передбаченого положеннями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції
15. Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
16. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
17. З урахуванням повноважень касаційного суду відповідно до статті 300 ГПК України, Верховний Суд вважає прийнятною касаційну скаргу щодо доводів скаржника, зазначених в пунктах 14 - 14.6. описової частини цієї постанови.
Розгляд заяв та клопотань учасників справи
18. До Верховного Суду 02.08.2022 від ТОВ "Октант-Центр" надійшло клопотання про передачу справи па розгляд Великої Палати Верховного Суду.
18.1. Відповідно до частини п`ятої статті 302 ГПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.
18.2. Метою вирішення виключної правової проблеми є формування єдиної правозастосовної практики та забезпечення розвитку права. Виключність правової проблеми має оцінюватися за кількісним та якісним критеріями: 
- кількісний критерій ілюструє той факт, що правова проблема наявна не в одній конкретній справі, а у невизначеній кількості спорів, які або вже існують, або можуть виникнути з урахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності;
- з погляду якісного критерію про виключність правової проблеми свідчать такі обставини, як відсутність сталої судової практики в питаннях, що визначаються як виключна правова проблема; невизначеність на нормативному рівні правових питань, які можуть кваліфікуватися як виключна правова проблема; необхідність застосування аналогії закону чи права; вирішення правової проблеми необхідне для забезпечення принципу пропорційності, тобто належного балансу між інтересами сторін у справі. 
18.3 Заявник зазначив, що в цьому випадку існує необхідність у наданні компетентного правового висновку вищого судового органу держави щодо застосування у цих правовідносинах, зокрема, статей 1166, 1173, 1190 ЦК України у взаємозв`язку із положеннями статей 41, 56 Конституції України та статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
18.4. Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає справи, які мають найважливіше (найбільш принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів", а тому не може здійснювати повторну оцінку доказів, належно досліджених судами попередніх інстанцій, та/або переоцінювати їх.
18.5. Призначення Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок у якому слід здійснювати вибір правової норми); на прикладі конкретної справи роз`яснити зміст акту законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах з вказівкою на обставини, що потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, але не нав`язуючи, при цьому, нижчестоящим судам результат вирішення конкретної судової справи.
18.6. Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх громадян перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.
18.7. Суд зазначає, що в клопотанні не викладено правову проблему, яку містить ця справа саме у правозастосуванні, не обґрунтовано, в чому вбачається складність застосування відповідних положень законодавства у зазначеній правовій ситуації, невизначеність поставлених судом правових питань на нормативному рівні, неможливість подолання проблеми існуючими процесуальними механізмами.
18.8. Водночас, Верховний Суд звертає увагу, що неврахування судами висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 920/715/17 та постанові Верховного Суду від 29.12.2020 у справі № 924/159/14 не є підставою для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Відтак, доводи скаржника не підтверджують наявність виключної правової проблеми ні за кількісним, ні за якісним критерієм, і можуть бути вирішені судом касаційної інстанції під час розгляду касаційної скарги відповідно до його повноважень. 
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій
19. Предметом касаційного перегляду у цій справі є питання дотримання судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права під час розгляду позовних вимог щодо стягнення з Державного бюджету України та з Хмельницької міської ради солідарно майнової шкоди (збитків) на суму 134 904 728 грн в межах справи № 924/159/14 про банкрутство ТОВ "Октант-центр". 
Здійснюючи перегляд цієї справи у касаційному порядку, Верховний Суд враховує таке.
20. Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
21. Відповідно до статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, згідно з частиною другої цієї статті є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
22. За загальними положеннями, передбаченими статтею 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
23. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, визначені статтею 1173 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим або органи місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, та особливим способом заподіяння шкоди. Наявність відповідного суб`єктного складу і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).
Отже, статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.
24. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди (збитків) та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.
24.1. Збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником. Доведення факту наявності таких збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача.
24.2. Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки.
Такі висновки узгоджуються із правовою позицією, викладено у постановах Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/22630/17, від 04.12.2020 у справі № 910/8124/19, від 22.02.2022 у справі № 915/1372/20, від 22.0.02.2022 у справі №915/1372/20, від 05.07.2022 у справі № 924/911/20 та інших.
Щодо порушення статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та законодавчого принципу неподільної єдності нерухомого майна (будівель, споруд) та земельної ділянки
25. Колегія суддів вважає за доцільне звернути увагу, що основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини основоположних свобод (далі - Конвенція) є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому, Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення від 01.06.2006 у справі "Федоренко проти України").
25.1. В розумінні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції в зміст поняття "майно" до об`єктів права власності відноситься "правомірні очікування"/"законні сподівання" вчиняти певні дії відповідно до виданого державними органами дозволу. При цьому "правомірні очікування"/"законні сподівання", у разі, коли вони дійсно мають місце, підлягають захисту навіть тоді, коли не порушено принцип юридичної визначеності. Наявність в особи заснованих на обіцянках влади очікувань (джерело яких - владні діяння й рішення) свідчить про взаємодію влади з особою, а тому для забезпечення якості влади (управління) необхідно, щоб відповідні очікування були предметом ефективного правового, в тому числі судового, захисту.
26. Згідно з положеннями статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. При цьому, Верховний Суд звертає увагу, що замовлення будівництва та його здійснення не є підтвердженням набуття права власності на майно, оскільки законодавцем визначено перелік дій, які повинен здійснити забудовник з метою підтвердження набуття права власності на новозбудоване нерухоме майно.
26.1. В силу положень статей 74, 76 - 79 ГПК України щодо обов`язку сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу позову, належними доказами, на позивача покладений тягар доказування факту законності набуття ним права власності на житловий комплекс, розташовані у місті Хмельницькому по вул. Проскурівська, 45.
26.2. З матеріалів справи не вбачається та судами попередніх інстанцій не було встановлено обставин набуття позивачем права власності на житловий комплекс на підставі правочину, а також перебування житлового комплексу на балансі боржника на момент відкриття провадження у справі про банкрутство, належних та допустимих доказів на підтвердження зазначеного скаржником під час розгляду справи судами попередніх інстанцій позивачем надано не було.
27. За змістом положень статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.
28. За визначенням частини третьої статті 331 ЦК України він за своєю суттю є сукупністю будівельних матеріалів, які також є майном, що належить забудовнику (особі, яка на законних підставах здійснює відповідне будівництво). З метою отримання можливості укладення цивільно-правових договорів (купівлі-продажу, застави тощо) щодо такого майна (сукупності будівельних матеріалів), тобто можливості набути відповідні цивільні права та обов`язки власника майна, забудовник вправі, до завершення будівництва та досягнення його кінцевої мети у вигляді створення нерухомого майна, здійснити державну реєстрацію права власності на об`єкт незавершеного будівництва, надавши органу державної реєстрації визначений законодавством перелік документів.
28.1. Аналіз положень статті 331 ЦК України у системному зв`язку з нормами статей 177 - 179, 182 цього Кодексу, статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" дає підстави для висновку про те, що право власності на новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільних прав виникає з моменту його державної реєстрації.
28.2. Разом з тим, факт здійснення державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва не змінює правового статусу такого майна та не перетворює сукупність будівельних матеріалів на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок, будівлю, споруду тощо) в розумінні статті 181 та частини 2 статті 331 ЦК України, оскільки така реєстрація не звільняє забудовника від обов`язку після завершення будівництва (створення майна) ввести його в установленому порядку в експлуатацію та здійснити державну реєстрацію права власності на новостворене нерухоме майно.
29. З матеріалів справи вбачається , що місцевий суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що нерухоме майно мало ознаки самочинного будівництва. 
29.1. Так, судами встановлено, що будівництво житлового комплексу по вул. Проскурівській, 45 проведено із порушенням умов рішення міської ради від 15.05.2002 № 20 та проєктної документації (збільшення поверховості будинку без належної на те документації), з перевищенням площі земельної ділянки, наданої в оренду, з істотними порушеннями будівельних норм та правил. 
29.2. Разом з тим, судами попередніх інстанцій також встановлено, що постійно діючою комісією з питань самочинного будівництва при міській раді вирішено зберегти самовільне незакінчене будівництво 97% 128-квартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями та підвальним приміщенням паркінгу) по вул. Проскурівській, 45, що підтверджується витягом з протоколу засідання постійно діючої комісії з питань самочинного будівництва №02 від 06.04.2016. 
29.3. Також судами встановлено створення ЖБК мешканців житлового будинку по вул. Проскурівській, 45, за яким 27.12.2016 Управлінням ДАБІ у Хмельницькій області зареєстровано декларацію про готовність об`єкту до експлуатації - будівництво 128- квартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями та підвальним приміщенням паркінгу (ІІ-ІII черга) по вул.    Проскурівській, 45.
29.4. Водночас, доказів визнання недійсними або скасування поданих ЖБК "Проскурів-Житлобуд" декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність об`єкту до експлуатації позивачем не надано. Також матеріали справи не містять судового рішення про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна, що знаходяться на земельній ділянці у місті Хмельницькому по вул. Проскурівській, 45, за позивачем, або іншою особою, від якої це нерухоме майно могло перейти до позивача, а також доказів на підтвердження набуття права власності на будівельні матеріали до моменту передачі об`єкта самочинного будівництва на користь ЖБК "Проскурів-Житлобуд". 
29.5. При цьому, Верховний Суд звертає увагу, що питання щодо правомірності набуття права власності ЖБК "Проскурів-Житлобуд" і обставини правомірності збереження незакінченого будівництва 128-квартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями та підвальним приміщеннями паркінгу по вул. Проскурівській, 45 за ЖБК "Проскурів-Житлобуд" не є предметом розгляду у цій справі.
З огляду на зазначене, доводи скаржника про порушення статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також законодавчого принципу неподільної єдності нерухомого майна (будівель, споруд) та земельної ділянки, є передчасними, оскільки скаржником не було доведено правомірності набуття права власності на спірне майно та земельну ділянку, на якому таке майно розташоване, а також не було доведено виведення нерухомого майна з активів боржника в період дії мораторію.
30. Також Верховний Суд враховує, що згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди (зміст якого розкривається, зокрема, у статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України) особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття.
30.1. Колегія суддів враховує висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 21.10.2020 у справі №  360/329/19-ц, відповідно до якого Суд зазначив, що статтею 120 ЗК України закріплено загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди), а визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Тобто, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду, стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості".
30.2. Разом з тим, з огляду на зміст статті 377 ЦК України та статті 120 ЗК України, принцип неподільності нерухомого майна (будівель, споруд) та земельної ділянки не поширює свою дію на багатоквартирні будинки, про що прямо зазначено у зазначених нормах Закону, тому посилання скаржника на положення зазначених статей є необґрунтованими.
Щодо доводів про визначення розміру заподіяної шкоди та відмову судів у проведенні експертизи у цій справі
31. З матеріалів справи вбачається, що від позивача 19.04.2021 до місцевого суду надійшло клопотання про призначення судової експертизи, в якому позивач просив суд призначити у справі судову будівельно-технічну (оціночно-будівельну) експертизу з метою оцінки ринкової вартості житлового комплексу та визначення вартості витрат на будівництво житлового комплексу (том    2, а. с. 187).
32. Також з матеріалів справи вбачається, що ухвалою від 08.06.2021 місцевий суд відмовив у задоволенні зазначеного клопотання позивача про призначення експертизи (том 2, а. с. 238 - 239).
32.1. Відповідно до змісту зазначеної ухвали, місцевий суд зазначив, що суму збитків позивач складає з доданих сум, встановлених оцінками про вартість майна, виготовлених на замовлення ЖБК "Проскурів-Житлобуд". Разом з тим, місцевий суд, з яким у подальшому погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про те, що з огляду на положення статті 99 ГПК України, зміст наявних матеріалів справи, предмет та підставу позову, обставини, які входять до предмета доказування, доводи сторін, суд вважає, що відсутня необхідність у роз`ясненні експертом питань, що виникають при вирішенні цього господарського спору, тому клопотання позивача про призначення експертизи не підлягає задоволенню.
33. Верховний Суд вважає обґрунтованими висновки судів попередніх інстанцій, оскільки, з огляду на положення статей 74, 76 - 77, 99 ГПК України, на позивача як зацікавлену особу покладено обов`язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
33.1. Разом з тим, зі змісту поданого позивачем клопотання вбачається, що заявником не надано доказів на підтвердження понесених позивачем витрат на будівництво об`єкта, а заявник зазначив, що у зв`язку зі зміною керівника ТОВ "Октант - Центр" у товариства не збереглися документи, які б підтверджували понесені витрати на будівництво об`єкта. 
33.2. Враховуючи, що позивачем не ставилась під сумнів вартість майна відповідно до висновків про вартість майна №132-134 від 13.05.2016, а також у клопотанні не надано обґрунтованих доводів яким чином визначення ринкової вартості (суми, яку можна отримати від продажу активу на активному ринку) майна підтверджує розмір фактично понесених позивачем витрат на будівництво (ціна матеріалів та витрати на робочу силу, маркетингові витрати тощо), а також з огляду на відсутність надання доказів скаржником на підтвердження причинно-наслідкового зв`язку між кінцевою вартістю майна та діями відповідачів, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність підстав для призначення проведення експертизи у цій справі.
34. Також колегія суддів враховує, що відповідно до положень статті 104 ГПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.
Щодо відмови у задоволенні позовних вимог до ДАБІ та ДІАМ
35. Верховний Суд вважає передчасними висновки судів попередніх інстанцій про те, що Державна інспекція архітектури та містобудування України є новоутвореним центральним органом виконавчої влади та не є правонаступником Державної архітектурно-будівельної інспекції України.
36. Публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва. Під ним розуміють перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права до іншого. При цьому обов`язок щодо відновлення порушених прав особи покладається на орган, уповноважений відновити такі права. Такий підхід про перехід до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.
37. У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувалися ліквідованим органом, не можуть бути припинені та підлягають передачі іншим державним органам, за винятком того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі. Подібні правові позиції викладено у постановах Верховного Суду від 07.04.2022 у справі № 910/8252/21, від 22.02.2021 у справі № 910/6336/19, від 11.10.2019 у справі № 812/1408/16, від 13.03.2019 у справі №524/4478/17, від 20.02.2019 у справі № 826/16659/15.
Отже, правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) іншому або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції. Подібну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 07.04.2022 у справі №    910/8252/21, від 12.06.2018 у справі № 2а-23895/09/1270.
38. У такому разі також відбувається вибуття суб`єкта владних повноважень із публічних правовідносин. Особливістю публічного правонаступництва є те, що подія переходу прав та обов`язків, що відбувається із суб`єктами владних повноважень, сама собою повинна бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права.
39. При цьому можна виділити дві форми адміністративного (публічного) правонаступництва: 1) фактичне (або компетенційне адміністративне правонаступництво), тобто таке, де вирішуються питання передачі фактичних повноважень від одного до іншого органу, посадової особи (або повноважень за компетенцією) та 2) процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво.
39.1. Фактичне (компетенційне) адміністративне (публічне) правонаступництво - це врегульовані нормами адміністративного права умови та порядок передання адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого, який набуває певні владні повноваження внаслідок ліквідації органу чи посади суб`єкта владних повноважень, припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення компетенції органу публічної адміністрації чи припинення повноважень посадової особи.
39.2. При визначенні процесуального адміністративного (публічного) правонаступництва суд повинен виходити з того, хто є правонаступником у спірних правовідносинах, і враховувати таке: якщо під час розгляду справи буде встановлено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються, припинили свою діяльність, то суд повинен залучити до участі у справі їхніх правонаступників.
40. У разі ж відсутності правонаступників суд повинен залучити до участі у справі орган, до компетенції якого належить ухвалення рішення про усунення порушень прав, свобод чи інтересів позивача. У разі зменшення обсягу компетенції суб`єкта владних повноважень, не пов`язаного з припиненням його діяльності, до участі у справі як другого відповідача суд залучає іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого передані або належать функції чи повноваження щодо вирішення питання про відновлення порушених прав, свобод чи інтересів позивача. Отже, підставою для переходу адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень до іншого (набуття адміністративної компетенції) є події, що відбулися із цим суб`єктом. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.12.2021 у справі № 9901/348/19 та постановах Верховного Суду від 07.04.2022 у справі № 910/8252/21, від 22.02.2021 у справі № 910/6336/19.
41. Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ДАБІ України з 20.03.2020 перебуває в стані припинення (запис №10701100016047267).
42. Згідно з пунктами 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2020 № 218 "Про ліквідацію Державної архітектурно-будівельної інспекції та внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України" вирішено ліквідувати Державну архітектурно-будівельну інспекцію та утворити Державну сервісну службу містобудування України як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку громад та територій.
43. Постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2020 № 219 "Про оптимізацію органів державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду" утворено Державну інспекцію містобудування України як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку громад та територій і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду. Установлено, що забезпечення діяльності Державної інспекції містобудування у 2020 році здійснюється в межах видатків, передбачених Державній архітектурно-будівельній інспекції.
44. Постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2020 № 1340 "Деякі питання функціонування органів архітектурно-будівельного контролю та нагляду" утворено ДІАМ України як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку громад та територій і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду. При цьому ліквідовано Державну інспекцію містобудування та Державну сервісну службу містобудування. Установлено, що забезпечення діяльності ДІАМ України та заходи, пов`язані з ліквідацією ДАБІ України, у 2021 році здійснюються в межах видатків, передбачених Державній інспекції містобудування та Державній сервісній службі містобудування.
45. 20.05.2021 проведено державну реєстрацію ДІАМ України (код ЄДРПОУ 44245840), про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис за № 1000701020000092252.
46. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 15.09.2021 № 960, Уряд погодився з пропозицією Міністерства розвитку громад та територій про можливість здійснення ДІАМ України повноважень і виконання функцій з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.
47. Крім того, відповідно до Положення про ДІАМ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2020 № 1340 (із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 29.03.2021 № 303, від 02.06.2021 № 560) ДІАМ України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку громад та територій і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.
48. Згідно з пунктом 4 зазначеного Положення ДІАМ України відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, реєструє повідомлення про початок виконання підготовчих робіт, повідомлення про початок виконання будівельних робіт, здійснює внесення змін до них, а також скасовує право на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення; видає дозволи на виконання будівельних робіт, реєструє повідомлення про внесення змін до них, відмовляє у видачі таких дозволів, анулює дозволи на виконання будівельних робіт; приймає в установленому порядку в експлуатацію закінчені будівництвом об`єкти (видає сертифікати про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта або відмовляє в їх видачі, реєструє декларації про готовність об`єкта до експлуатації, внесення змін до них, а також повертає такі декларації та скасовує їх реєстрацію); здійснює інші повноваження відповідно до закону.
49. Ураховуючи наведене, Верховний Суд звертає увагу, що ДАБІ України як юридична особа не ліквідована, проте її функціональні обов`язки передані до ДІАМ України (Верховний Суд дійшов аналогічних висновків під час встановлення обставин для заміни відповідача - ДАБІ України на його правонаступника - ДІАМ України в ухвалах Верховного Суду від 27.09.2021 у справі № 400/1433/20, від 11.11.2021 у справі № 420/10247/20, у постанові від 31.05.2022 у справі №1.380.2019.002610).
Отже, місцевий суд, з яким у подальшому погодився апеляційний господарський суд, дійшли передчасного висновку про те, що ДІАМ не є правонаступником Державної архітектурно-будівельної інспекції України.
50. Разом з тим, висновки судів попередніх інстанцій щодо правонаступництва не вплинули на правильність вирішення справи судами по суті, оскільки встановлення факту переходу прав, обов`язків та повноважень від ДАБІ України до ДІАМ України не спростовує у цій справі відсутність доведення позивачем належними та допустимими доказами наявності права власності на житловий комплекс, наявності протиправної поведінки відповідачів щодо відчуження такого майна третій особі, розміру завданих такими діями збитків та наявності між ними причинно-наслідкового зв`язку. 
51. У пункті 71 рішення у справі "Пелекі проти Греції" (Peleki v. Greece, заява 69291/12) ЄСПЛ нагадав, що внутрішнє рішення суду може бути визначене як "довільне" з точки зору порушення справедливого судового розгляду лише в тому випадку, якщо воно позбавлене міркувань або якщо це міркування ґрунтується на явній помилці факту чи закону, допущеної національним судом, що призводить до "заперечення справедливості" (Moreira Ferreira v. Portugal (no 2), заява № 19867/12, пункт 85). З цього також випливає, що зобов`язання судових органів мотивувати свої рішення передбачає, що сторона судового розгляду може очікувати конкретної та чіткої відповіді на аргументи, що є визначальними для результату судового провадження.
51.1. Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справі "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).и повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах "Beyeler v. Italy" № 33202/96, "Oneryildiz v. Turkey" № 48939/99, "Moskal v. Poland" № 10373/05).
51.2. За встановлених судами попередніх інстанцій обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в судових рішеннях повно і всебічно з`ясовані обставини з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
52. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України за результатами розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
53. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 309 ГПК України).
54. Згідно з частиною другою статті 309 ГПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
55. На підставі викладеного, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги ТОВ "Октант - центр" та залишення оскаржуваних судових рішень без змін. 
Судові витрати 
56. У зв`язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги та залишенні без змін рішень судів попередніх інстанцій, витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на скаржника.
На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 300, 308, 309, 315, 317, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Октант - центр" залишити без задоволення.
2. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.03.2022 та рішення Господарського суду Хмельницької області від 10.11.2021 у справі №924/159/14 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                          В.Я. Погребняк

Судді                                                                                                    В.В. Білоус

С.В. Жуков