УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 червня  2022  року
м. Київ
справа № 521/9753/21
провадження № 51-1576 ск 22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 21 квітня 2022 року,  
встановив:
Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2021 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21 квітня 2022 року, на підставі                       п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Малиновського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2021 року та повернуто його апеляційну скаргу з додатками особі, яка її подала.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 не погоджується із ухвалою апеляційного суду та просить її скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Засуджений зазначає, що суд апеляційної інстанції невмотивовано відмовив йому у поновленні строку на апеляційне оскарження вироку районного суду та не розглянув його апеляційну скаргу по суті, чим порушив його права, передбачені ст. ст. 22, 42 КПК України. Засуджений також вказує, що судом не враховано того, що після постановлення вироку суду першої інстанції  він не отримував його копію. При цьому судовий розгляд кримінального провадження проведений у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, без захисника, хоча він є юридично необізнаним. Також зазначає, що він подав апеляційну скаргу вже після того, як дізнався, що повинен відбувати покарання, після роз`яснення адвокатом йому правових наслідків вироку щодо нього. Крім того, вказує, що у порушення вимог                      ст. 412 КПК України звукозапис судового засідання поганої якості.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши копію судового рішення, обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до статті 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.
При цьому статтею 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Доводи засудженого про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону судом апеляційної інстанції при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку суду першої інстанції та  прийняття його апеляційної скарги до розгляду є безпідставними, враховуючи наступне.
Апеляційна скарга на вирок, ухвалений судом першої інстанції, згідно з вимогами                  ч. 1 ст. 395 КПК України подається протягом тридцяти днів із дня його оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, в цей же строк із моменту вручення їй копії судового рішення.
Згідно з положеннями п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, зокрема апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження та суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Зазначених вимог закону апеляційний суд дотримався.
Як убачається із копії ухвали Одеського апеляційного суду від 21 квітня 2022 року, засуджений, не погоджуючись із вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2021 року, подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного вироку, посилаючись на те, що після постановлення вироку районним судом він не отримував його копію.
Суд апеляційної інстанції, відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку суду першої інстанції,  виходив із того, що  ОСОБА_4 був присутнім в суді першої інстанції під час оголошення вироку Малиновського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2021 року щодо нього, при цьому не скористався своїм правом на своєчасне оскарження вказаного вироку у строки передбачені п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України.
Крім того, як встановлено апеляційним судом, посилання засудженого на неотримання ним копії вироку Малиновського районного суду м. Одеси від                           26 листопада 2021 року спростовуються розпискою від 26 листопада 2021 року. Тобто всупереч твердженням засудженого, він отримав копію вироку в день його проголошення та мав достатньо часу для реалізації права на його апеляційне оскарження.
Враховуючи наведене, апеляційний суд прийшов до висновку, що наведені  засудженим причини пропуску строку на оскарження  вироку суду першої інстанції не можна визнати поважними, а тому обґрунтовано повернув йому апеляційну скаргу. З таким рішенням погоджується і Верховний Суд.
Відмовляючи засудженому у поновленні строку апеляційного оскарження вироку суду першої інстанції та  повертаючи його апеляційну скаргу, суд належним чином проаналізував зазначені у скарзі доводи про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження.
Висновки суду апеляційної інстанції, на думку колегії суддів, ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону  з огляду на наступне.
Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише у тому випадку, якщо його пропущено з поважних причин. Отже, в ініційованому учасником кримінального провадження клопотанні про поновлення процесуального строку має бути наведено причини, через які цей строк пропущено. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.
Окрім того, особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана  з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Водночас, клопотання засудженого про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку не містило доказів про існування об`єктивно поважних причин пропуску строку на оскарження судового рішення.
За таких обставин колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги засудженого щодо поважності причин пропуску ним строку на апеляційне оскарження  вироку районного суду  у зв`язку із тим, що він не отримував його копію, не заслуговують на увагу. Зокрема, як вбачається із копії ухвали апеляційного суду, ОСОБА_4 , який під вартою не перебував, був присутнім в суді першої інстанції під час оголошення вироку суду 26 листопада 2021 року. Крім того, судом першої інстанції після оголошення вироку ОСОБА_4 було вручено копію вказаного вироку та роз`яснено порядок та строки його оскарження, зокрема, що вирок суду може бути оскаржений протягом                           30 днів з дня його проголошення.
Тобто строк на подання апеляційної скарги засудженим на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2021 рокусплив 26 грудня 2021 року.
При цьому, як убачається зі змісту касаційної скарги, апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження вироку суду  засудженим було подано вже після звернення вироку до виконання.
За таких обставин колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги засудженого щодо поважності причин пропуску ним строку на апеляційне оскарження  вироку районного суду у зв`язку із неотриманням його копії є безпідставними.
При цьому доказів про існування об`єктивно поважних причин пропуску строку на оскарження вироку, засуджений у клопотанні не навів.
Враховуючи вказане, колегія суддів вважає, що апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку щодо необхідності повернення апеляційної скарги засудженого у зв`язку з відсутністю підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження  вироку суду.
Тому рішення суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги засудженого відповідно до положень п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України відповідає вимогам кримінального процесуального закону.
Доводи касаційної скарги засудженого про порушення апеляційним судом вимог                                          ст. 412 КПК України через погану якість звукозапису судового засідання не заслуговують на увагу, оскільки зазначене жодним чином не впливає на законність і обґрунтованість судового рішення. 
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для скасування ухвали апеляційного суду, не встановлено.
Інші доводи, викладені в касаційній скарзі засудженого, не містять вказівки на порушення судом апеляційної інстанцій при розгляді його клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження вироку районного суду норм кримінального процесуального закону, які ставили би під сумнів обґрунтованість прийнятого рішення.
З урахуванням наведеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги засудженого.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд                                     
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 21 квітня 2022 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                ОСОБА_2                                               ОСОБА_3