Ухвала        
 
22 червня 2022 року
м. Київ
 
справа № 712/6954/21
 
провадження № 61-5144ск22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Воробйової І. А.,                 Черняк Ю. В., 
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її законним представником ОСОБА_2 , на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 грудня 2021 року, рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 грудня 2021 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 27 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , законним представником якої є ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Черкаської міської ради, про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні квартирою шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У червні 2021 року  ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , законним представником якої є ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Черкаської міської ради, про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні квартирою шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням.
 
У серпні 2021 року ОСОБА_1 , законним представником якої                            є ОСОБА_2 , звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей Черкаської міської ради, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням.
 
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 грудня 2021 року відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 , законним представником якої є ОСОБА_2 . 
Роз`яснити заявнику право звернутися з вказаним позовом у загальному порядку.
Матеріали зустрічного позову повернуто заявнику.
 
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 грудня 2021 року, залишеним без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 27 квітня 2022 року, позов ОСОБА_3 задоволено.
Визнано  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .
 
У червні 2022 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , яка подана її законним представником ОСОБА_2 , на рішення Соснівського районного суду           м. Черкаси від 13 грудня 2021 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 27 квітня 2022 року з пропуском строку на касаційне оскарження судового рішення, оскільки згідно з поштовим штемпелем на конверті відправлена до Верховного Суду09 червня 2022 року.
 
Крім того, у прохальній частині касаційної скарги ОСОБА_1 , яка подана її законним представником ОСОБА_2 , просить ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 грудня 2021 року скасувати та направити справу в цій частині для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Щодо касаційного оскарження ухвали Соснівського районного суду              м. Черкаси від 13 грудня 2021 року
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 грудня 2021 року.
 
Однією з основних засад судочинства, визначених пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Частиною першою статті 389 ЦПК України визначено, що учасники справи,              а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити                       у касаційному порядку:
1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених                         у частині третій цієї статті;
2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду                                      в апеляційному порядку;
3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
 
Ухвала Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 грудня 2021 року в апеляційному порядку по суті не переглядалася, що виключає можливість її перегляду в касаційному порядку.
 
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє                      у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Ураховуючи викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана її законним представником ОСОБА_2 , в частині оскарження ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси              від 13 грудня 2021 року відмовити.
 
Суд касаційної істанції звертає увагу заявника на те, що у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду        від 01 листопада 2021 року у справі № 333/6667/20 (провадження                   № 61-10400сво21) зроблено правовий висновок про те, що ухвала суду першої інстанції про повернення зустрічної позовної заяви (позову) підлягає апеляційному оскарженню відповідно до пункту 6 частини першої статті 353 ЦПК України.
 
Щодо касаційного оскарження рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 грудня 2021 року та постанови Черкаського апеляційного суду від 27 квітня 2022 року
 
Згідно із частиною першою та другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
Пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України передбачено, що до касаційної скарги додаються, зокрема, докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 , яка подана її законним представником ОСОБА_2 , просить поновити строк на касаційне оскарження судового рішення з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки повний текст постанови суду апеляційної інстанції вона отримала  25 травня 2022 року, на підтвердження чого надає копію супровідного листа Черкаського апеляційного суду.
 
Наведені особою, яка подала касаційну скаргу, підстави для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані поважними, оскільки нею не надано доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку. 
Заявником не долучено до касаційної скарги доказів, які підтверджують дату отримання копії судового рішення.
 
Додана до касаційної скарги копія супровідного листа Черкаського апеляційного судуне є належним доказом отримання заявником оскаржуваної постанови апеляційного суду, оскільки не містить розписки (відмітки) про її вручення.
 
Верховний Суд звертає увагу заявника на те, що конверту чи його копії зі штрихкодовим ідентифікатором для відстеження дати отримання копії постанови Черкаського апеляційного суду не надано, що позбавляє суд касаційної інстанцій можливості перевірити дату отримання заявником оскаржуваної постанови апеляційного суду.
 
Отже, ОСОБА_1 , законним представником якої є законним ОСОБА_2 , необхідно подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження та надати докази поважності причин його пропуску в оригіналах або завірені в установленому порядку їх копії, якими можуть бути оригінал поштового конверту, довідка із суду, поштового відділення зв`язку тощо, або навести інші підстави з відповідними доказами.
 
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
 
Згідно із частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.
 
Крім того, касаційна скарга ОСОБА_1 , яка подана її законним представником ОСОБА_2 , не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки в порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, заявником у касаційній скарзі не вказано підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
Абзацом першим частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті             1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Відповідно до абзацу першого пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). 
 
У касаційній скарзі як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на пункти 1, 2 частини другої статті 389 ЦПК України та узагальнено зазначає про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України (частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України), що унеможливлює вирішення питання про відкриття касаційного провадження.
 
Посилаючись на підставу касаційного оскарження на пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України, заявник має вказати від якого саме висновку Верховного Суду, застосованого судом апеляційної інстанції, необхідно відступити та у який спосіб, в якій постанові викладений цей висновок та чим обґрунтована необхідність такого відступу.
 
Відповідно до підпункту 2 пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
Пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України визначено, що судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо:
1) справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду;
2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою;
3) судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні;
4) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу;
5) справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою;
6) судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції;
8) суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
Підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо:
1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або
2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або
3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або
4) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.
 
Саме по собі посилання у касаційній скарзі на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права без зазначення на обґрунтування випадків (випадка), перелічених у пунктах 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.
 
Також касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом касаційної інстанції, оскільки викладаючи вимогу про скасування рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 грудня 2021 року та постанови Черкаського апеляційного суду від 27 квітня 2022 року, ОСОБА_1 , законним представником якої є законним ОСОБА_2 , не зазначає яке рішення просить ухвалити за результатами розгляду її касаційної скарги, що не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.
 
Пунктом 6 частини другої статті 392 ЦПК України визначено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено клопотання особи, яка подає скаргу.
 
За приписами статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право:
1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення;
2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду;
3) скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення  у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд;
4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково               і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині;
5) скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій                               у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині;
6) у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково                                і закрити провадження у справі у відповідній частині;
7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-6 частини першої цієї статті.
 
Отже, ОСОБА_1 , законним представником якої є законним ОСОБА_2 , необхідно надати до суду касаційної інстанції виправлену касаційну скаргу, яка за формою і змістом повинна відповідати вимогам статті 392 ЦПК України, із обов`язковим зазначенням у ній чітко викладених вимог касаційної скарги, які узгоджуються із повноваженнями суду касаційної інстанції, визначених статтею 409 ЦПК України та підстав (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбачених (передбаченої) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав); надати копії касаційної скарги з доданими до неї документами відповідно до кількості учасників справи.
Крім того, законним представником  ОСОБА_1 -  ОСОБА_2 подано до Верховного Суду клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на підставі пункту 9 частини першої статі 5 Закону України «Про судовий збір», на підтвердження чого надає відповідні докази.
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Ураховуючи, що законний представник  ОСОБА_1 -  ОСОБА_2 звільнена від сплати судового збору на підставі вимог закону, підстави для вирішення клопотання про звільнення від сплати судового збору відсутні.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана її законним представником ОСОБА_2 , в частині оскарження рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 грудня 2021 року та постанови Черкаського апеляційного суду від 27 квітня 2022 року слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.
 
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Визнати наведені ОСОБА_1 , законним представником якої є ОСОБА_2 , підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними.
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана її законним представником ОСОБА_2 , на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , законним представником якої є ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Черкаської міської ради, про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні квартирою шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням відмовити.
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її законним представником ОСОБА_2 , на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 грудня 2021 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 27 квітня 2022 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                         Р. А. Лідовець

                                                                                                                      І. А. Воробйова

                                                                                                                      Ю. В. Черняк