Справа № 161/12436/21 	Головуючий у 1 інстанції: Олексюк А. В. 	
Провадження № 22-ц/802/622/22  Категорія: 39 	  Доповідач: Карпук  А. К.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
13 червня 2022 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Карпук А.К.
суддів – Осіпука В. В., Бовчалюк З. А.,
секретар Губарик К. А,
з участю: представника позивача Ліпкевича І. В.,
представника відповідача Кузіна Є. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів за апеляційною скаргою відповідача Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 лютого 2022 року,-
В С Т А Н О В И В :
При постановленні Луцьким міськрайонним судом рішення від 27 січня 2022 року у даній справі не вирішено питання про стягнення витрат за надання професійної правничої допомоги.
До закінчення судових дебатів представник позивача Ліпкевич І.В. зробив заяву відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України про те, що протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду буде подано докази про розмір понесених витрат.
31 січня 2022 року представник позивача подав до суду клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи – Договору про надання правової допомоги, Додатку № 1 до Договору, Акту приймання передачі наданих послуг.
Додатковим рішенням Луцького міськрайонного суду від 11 лютого 2022 року стягнуто з АТ «КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 12 000 грн. витрат за надання професійної правової допомоги та 1333.36 грн. судового збору в дохід держави.
В апеляційній скарзі АТ «КБ «ПриватБанк» просить скасувати додаткове рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу та відмовити у стягненні вказаних витрат.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновки щодо не оскаржуваної частини рішення ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення.
Вивчивши аргументи апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до частково задоволення, а рішення суду до зміни з таких підстав.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Нормами Цивільного процесуального Кодексу України визначено види судових витрат.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).
Як убачається з матеріалів справи, представником ОСОБА_1 у даній справі був адвокат Ліпкевич І.В., який діяв на підставі ордеру.
З технічного запису судового вбачається, що представник ОСОБА_2 в судовому засіданні 27 січня 2022 року до закінчення судових дебатів зробив заяву відповідно до приписів частини 8 статті 141 ЦПК України про подання у п`ятиденний строк після закінчення судового засідання доказів на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представник ОСОБА_2 31 січня 2022 року подав Договір про надання правової допомоги від 01 липня 2021 року, Додаток № 1 до Договору, від 26 січня 2021 року, Акт - приймання передачі наданих послуг від 27 січня 2022 року з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом з підтвердженням про сплату 12000 грн. гонорару, підписаний адвокатом Ліпкевичем І.В. та позивачем ОСОБА_1 .
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону N 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону N 5076-VI).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
З наведеного в Акті виконаних робіт детального опису робіт вбачається, що адвокат проводив попереднє опрацювання матеріалів, збирав докази, підготовив позовну заяву та подав її до суду, підготовив та подав до суду заяву про забезпечення позову, готував та подавав до суду клопотання, заяву про збільшення позовних вимог. На виконання цієї роботи витрачено 19 годин.
У додатку №1 до Договору про надання правової допомоги сторони погодили, що вартість однієї години роботи адвоката становить 500 гривень.
Проведена адвокатом робота підтверджується матеріалами справи,  витрати на професійну правничу допомогу за надані адвокатом послуги, за виключенням участі в судових засіданнях, є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат.
Водночас, задовольняючи вимогу позивача про стягнення витрат на оплату праці адвоката за участь в судових засіданнях упродовж 5 годин, суд першої інстанції залишив поза увагою, що тривалість судових засідань, в яких брав участь адвокат, становить 44 хвилини. Зокрема – судове засідання 27 серпня 2021 року тривало 10 хвилин, судове зсідання 26 листопада 2021 року – 2 хвилини, судове засідання 27 січня 2021 року – 32 хвилини.
Отже загальна тривалість судових засідань становить 44 хвилини, тому виходячи встановленої сторонами вартості однієї години робочого часу 500 гривень, розмір витрат за участь представника в судових засіданнях становить 366 грн. 67 копійок.
Ураховуючи викладене, розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню на користь позивача становить 9866,67 грн. (19 годин х500 грн. +366.67 грн.).
Оскільки суд дійшов правильного висновку про стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, однак допустив помилку при розрахунку розміру витрат в частині оплати праці адвоката за участь в судових засіданнях, додаткове рішення Луцького міськрайонного суду в даній справі необхідно змінити відповідно до приписів статті 376 ЦПК України, стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 9866,67 грн.
Аргументи апеляційної скарги про не співмірність витрат, відсутність клопотань про стягнення витрат на професійну правничу допомогу спростовуються матеріалами цивільної справи, у яких містяться докази виконаної адвокатом роботи - позовна заява, заява про збільшення позовних вимог, у яких позивач неодноразово просив стягнути на його користь судові витрати, заява про забезпечення позову з доданими доказами, технічний запис судового засідання, в якому зафіксовано заяву представника в порядку частини 8 статті 141 ЦПК України, письмові заяви та клопотання представника позивача та надані ним копії доказів.
Керуючись статтями 367, 374, 376, 383-384, 389, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд 
постановив:
Апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 лютого 2022 року в даній справі змінити виклавши резолютивну частину цього рішення у такій редакції:
«Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 понесені позивачем судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 9866,67 гривень».
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий
Судді