ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2022 року	Львів	Справа № 460/15502/21 пров. № А/857/4814/22	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді -                                            Мікули О. І.,
суддів          -                                                    Курильця А.Р., Кушнерика М. П.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Військової частини  А НОМЕР_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду  від 01 лютого 2022 року у справі № 460/15502/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказу, зобов`язання вчинення певних дій, стягнення заборгованості з грошового забезпечення,-

суддя в 1-й інстанції - Комшелюк Т. О.,
час ухвалення рішення - 01.02.2022 року, 
місце ухвалення рішення - м. Рівне,
дата складання повного тексту рішення - 01.02.2022 року,

                                                        в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Військової частини НОМЕР_1, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ військової частини НОМЕР_1 від 20 серпня 2021 року №86 «Про результати проведення службового розслідування» у частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді догани за неналежне виконання службових обов`язків, порушення вимог статей 11, 16, 103, 104 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, вимог п.1 Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17 серпня 2017 року № 440; визнати протиправним та скасувати наказ Військової частини НОМЕР_1 від 20 серпня 2021 року №86 «Про результати проведення службового розслідування» в частині притягнення ОСОБА_1 до обмеженої матеріальної відповідальності за завдану шкоду на суму 35685,00 гривень; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути питання про нарахування та виплату ОСОБА_1 премії за серпень місяць 2021 року; стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 стягнуті суми заборгованості з грошового забезпечення ОСОБА_1 у розмірі 20% від місячного грошового, забезпечення за серпень, вересень, жовтень місяць 2021 року. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2022 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Військової частини НОМЕР_1 від 20 серпня 2021 року №86 «Про результати проведення службового розслідування» у частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді догани за неналежне виконання службових обов`язків, порушення вимог статей 11, 16, 103, 104 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, вимог п.1 Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17 серпня 2017 року № 440. Визнано протиправним та скасовано наказ Військової частини НОМЕР_1 від 20 серпня 2021 року №86 «Про результати проведення службового розслідування» в частині притягнення ОСОБА_1 до обмеженої матеріальної відповідальності за завдану шкоду на суму 35685,00 гривень. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 розглянути питання про нарахування та виплату ОСОБА_1 премії за серпень місяць 2021 року. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 повернути ОСОБА_1 стягнуті у розмірі 20 % з його грошового забезпечення кошти на виконання наказу Військової частини НОМЕР_1 від 20 серпня 2021 року №86 «Про результати проведення службового розслідування» в повному обсязі.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності, оскільки останній винен у втраті військового майна старшим солдатом ОСОБА_2 . Зазначає, що начальник штабу- перший заступник командира військової частини НОМЕР_2 капітан ОСОБА_1. своєю бездіяльністю порушив вимоги наступних керівних документів: ст.103,104 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України; ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України; п.3.3.1 наказу Міністерства оборони України «Про затвердження Положення про військове господарство Збройних Сил України» від 16 липня 1997 року №300; вимоги п.1 Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17 серпня 2017 року №440. Вказує, що відповідач під час службового розслідування та притягнення позивача до відповідальності діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що у апеляційній скарзі викладено факти, які оцінені судом першої інстанції, а також норми законодавства України, якими жодним чином не спростовується правильність висновків суду, наведених у рішенні суду першої інстанції. Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін. 
Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31 серпня 2020 року №182, старшого лейтенанта ОСОБА_1 було призначено на посаду начальника штабу - першого заступника командира військової частини НОМЕР_2 (а.с.32).
17 серпня 2021 року відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на підставі рапорту тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_3 від 17 серпня 2021 року та з метою встановлення причин та умов, що сприяли нестачі військового майна, наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 289 призначено службове розслідування.
За результатами даного службового розслідування складено акт службового розслідування від 20 серпня 2021 року. За змістом цього акту відповідачем встановлено втрату військового майна, яке вказано у акті технічного стану радіостанції Р-161А2М № 500/21 від 16 серпня 2021 року, актах приймання-передачі від 16 серпня 2021 року №501/21; №502/21; №503/21. Зокрема, щодо начальника штабу-першого заступника командира військової частини НОМЕР_2 капітана- ОСОБА_1 зазначено, що, не виконуючи належним чином своїх функціональних обов`язків, даний військовослужбовець порушив статті 103, 104 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, вимоги п.1 Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої Міністерством оборони України від 17 серпня 2017 року №440, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 вересня 2017 року за №1192/31060, що сприяло вчиненню правопорушення, а саме: втрати військового майна старшим солдатом ОСОБА_4 .
Відповідно до висновку акту службового розслідування запропоновано, зокрема, за неналежне виконання службових обов`язків, і, як наслідок, порушення вимог статей 11, 16, 103, 104 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, вимог п.1 Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17 серпня 2017 року №440, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 вересня 2017 року №1192/31060 на підставі статті 45, керуючись статтями 48, 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, начальника штабу-першого заступника командира військової частини НОМЕР_2 капітана ОСОБА_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення у виді догани (п.6 висновку акту); відповідно до вимог ч.2, 3 ст.53 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03 жовтня 2019 року №160-ІХ, начальника штабу-першого заступника командира військової частини НОМЕР_2 капітана ОСОБА_1 притягнути до обмеженої матеріальної відповідальності за завдану шкоду у розмірі не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів установлених для працездатних осіб на суму 35685 (тридцять п`ять тисяч шістсот вісімдесят п`ять) гривень (п.7 висновку акту). Помічнику командира військової частини з ФЕР начальнику ФЕС облікувати суму нестачі в книзі стягнень та нарахувань військової частини НОМЕР_1, зокрема, за капітаном ОСОБА_1 у сумі 35685 грн; проводити щомісячне стягнення заборгованості з грошового забезпечення, зокрема, з капітана ОСОБА_1 у розмірі 20 % від місячного грошового забезпечення (п.11 висновку акту).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 20 серпня 2021 року №86 «Про результати проведення службового розслідування», зокрема, позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а саме:
- згідно з п.3 цього наказу вирішено за неналежне виконання службових обов`язків, порушення вимог статей 11, 16, 103, 104 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, вимог п.1 Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17 серпня 2017 року №440, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 вересня 2017 року за №1192/31060 на підставі статті 45, керуючись статтями 48, 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, начальника штабу-першого заступника командира військової частини НОМЕР_2 капітана ОСОБА_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення «Догана»;
- згідно з п.4 цього наказу, відповідно до вимог ч.2,3 ст.53 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03 жовтня 2019 року №160-ІХ, начальника штабу-першого заступника командира військової частини НОМЕР_2 капітана ОСОБА_1 притягнути до обмеженої матеріальної відповідальності за завдану шкоду у розмірі не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів установлених для працездатних осіб на суму 35685 (тридцять п`ять тисяч шістсот вісімдесят п`ять) гривень;
- згідно з п.9 наказу, наказано помічнику командира військової частини з фінансово-економічної роботи - начальнику фінансово-економічної служби облікувати суму нестачі в книзі стягнень та нарахувань військової частини НОМЕР_1, зокрема, за капітаном ОСОБА_1 у сумі 35685грн;
- проводити щомісячне стягнення заборгованості з грошового забезпечення, зокрема, з капітана ОСОБА_1 у розмірі 20 % від місячного грошового забезпечення;
- відповідно до пункту 5 розділу XVI «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, начальника штабу-першого заступника командира військової частини НОМЕР_2 капітана ОСОБА_1 позбавити премії в повному обсязі за серпень 2021 року.
Рівненською спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері складено протокол щодо начальника штабу-першого заступника командира військової частини НОМЕР_2 капітана ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної за ч.2 ст.172-15 КУпАП.
Постановою Рівненського міського суду від 11 листопада 2021 року у справі № 569/20522/21 провадження в справі щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-15 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що судовим рішенням у справі №569/20522/21 встановлено відсутність вини ОСОБА_1 у втраті військового майна старшим солдатом ОСОБА_2 , крім того відповідачем порушено процедуру притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, а тому оскаржуваний наказ військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 20 серпня 2021 року №86 «Про результати проведення службового розслідування» в частині притягнення позивача до дисциплінарної та матеріально відповідальності, позбавлення премії за серпень 2021 року є протиправним та підлягає скасуванню та для ефективного захисту прав позивача необхідно зобов`язати відповідача повернути позивачу стягнуті з його грошового забезпечення кошти у розмірі 20 % на виконання наказу відповідача від 20 серпня 2021 року №86 у повному обсязі.
Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України, у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ від 25 березня 1992 року.
Ч.1 ст.2 цього Закону передбачає, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначено Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних сил України» № 551-ХІV від 24 березня 1999 року.
Згідно з преамбулою Дисциплінарного статуту усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту. Положення Статуту поширюються на громадян, звільнених з військової служби у відставку або у запас з правом носіння військової форми одягу, під час носіння ними військової форми одягу. Дія Дисциплінарного статуту Збройних Сил України поширюється на Державну прикордонну службу України, Службу безпеки України, внутрішні війська Міністерства внутрішніх справ України, війська Цивільної оборони України та інші військові формування, створені відповідно до законів України, Державну спеціальну службу транспорту.
Визначення військової дисципліни міститься у ст.1 Дисциплінарного статуту та означає бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Відповідно до ст.3, 4 Статуту військова дисципліна досягається шляхом: виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі; особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України; формування правової культури військовослужбовців; умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі - командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу; зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих; підтримання у військових з`єднаннях, частинах (підрозділах), закладах та установах необхідних матеріально-побутових умов, статутного порядку; своєчасного і повного постачання військовослужбовців встановленими видами забезпечення; чіткої організації і повного залучення особового складу до бойового навчання.
Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах встановлені Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі Статус ВС ЗСУ).
За змістом ст.11, 16 Статуту ВС ЗСУ необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Відповідно до ст.45 Дисциплінарного Статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Згідно з п.б ч.1 ст.48 Дисциплінарного Статуту на військовослужбовців може бути накладене таке дисциплінарне стягнення, як догана.
За змістом ст.83 Дисциплінарного Статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Ст.84 цього Статуту передбачає, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Відповідно до ст.85 Дисциплінарного Статуту службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.
Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Наказом Міністерства оборони України 21 листопада 2017 року №608 зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 року за №1503/31371 затверджений Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі Порядок).
Цим Порядком визначені підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі- військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі.
Згідно з п.2 розділу І Порядку виконавська дисципліна - належне, своєчасне та якісне виконання військовослужбовцями службових обов`язків, наказів Міністерства оборони України, Головнокомандувача Збройних Сил України, Генерального штабу Збройних Сил України, командирів (начальників), доручень, рішень, планів, програм, які затверджуються в органах військового управління або надходять для виконання до Міністерства оборони України або інших органів військового управління (військових частин); службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
За змістом п.7 розділу І Порядку службове розслідування за фактами завданої шкоди державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, проводиться з дотриманням вимог даного Порядку та положень Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі».
Положеннями п.2, 3 розділу ІІ Порядку передбачено, що службове розслідування не призначається у разі надходження анонімних повідомлень, заяв, скарг; якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини, які мають значення для прийняття рішення командиром (начальником) про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення, не потребують додаткового встановлення (уточнення) або їх встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, за рішенням суду.
Службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).
З аналізу наведених норм вбачається, що притягненню військовослужбовця до відповідальності повинне передувати проведення службового розслідування, у ході якого встановлюються обставини щодо неправомірних дій військовослужбовця, причинного зв`язку між правопорушенням та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби, вини військовослужбовця, порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства, причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення, у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб, крім випадків, якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини, які мають значення для прийняття рішення командиром (начальником) про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення, не потребують додаткового встановлення (уточнення) або їх встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, за рішенням суду.
За правилами п.1 розділу ІV Порядку особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.
У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.
Оформлення результатів службового розслідування встановлені розділом V Порядку.
Положеннями пунктів 1, 3 розділу V Порядку встановлено, що за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.
В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.
П.1 розділу VІ Порядку передбачає, що за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу ().
Як вбачається з матеріалів справи, 17 серпня 2021 року відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на підставі рапорту тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_3 від 17 серпня 2021 року та з метою встановлення причин та умов, що сприяли нестачі військового майна, наказом командира військової частини НОМЕР_1 №289 призначено службове розслідування, за результатами якого складено акт від 20 серпня 2021 року.
Зі змісту цього акту вбачається, що відповідачем встановлено втрату військового майна, яке вказано у акті технічного стану радіостанції Р-161А2М №500/21 від 16 серпня 2021 року, актах приймання-передачі від 16 серпня 2021 року №501/21; №502/21; №503/21.
Крім того, відповідно до пояснень старшого солдата ОСОБА_5 від 18 серпня 2021 року по факту нестачі майна зв`язку, яке відображено в актах приймання-передачі №501/21, №502/21, №503/21 від 16 серпня 2021 року та акті технічного стану радіостанції Р-161А2М №500/21 від 16 серпня 2021 року, майно перед виїздом в ППД м.Рівне було в наявності та особисто ним перевірено. По прибуттю на 233 ЗВП с.Нова Любомирка під час здачі майна лейтенанту ОСОБА_6 виявилась нестача. Причини відсутності цього майна пояснити не може. Провину визнає, майно втратив з власної необережності. Втрачене майно було закріплене за старшим солдатом ОСОБА_7 про що свідчать акти приймання-передачі військової частини НОМЕР_1.
Цим актом встановлено, що начальник штабу-перший заступник командира військової частини НОМЕР_2 капітан ОСОБА_1 , не виконуючи належним чином своїх функціональних обов`язків, порушив статті 103, 104 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, вимоги п.1 Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої Міністерством оборони України від 17 серпня 2017 року №440, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 вересня 2017 року за №1192/31060, що сприяло вчиненню правопорушення, а саме: втрати військового майна старшим солдатом ОСОБА_4 .
За змістом висновку акту службового розслідування запропоновано, зокрема, за неналежне виконання службових обов`язків, і, як наслідок, порушення вимог статей 11, 16, 103, 104 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, вимог п.1 Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17 серпня 2017 року № 440 зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 вересня 2017 року за №1192/31060 на підставі статті 45, керуючись статтями 48, 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, начальника штабу-першого заступника командира військової частини НОМЕР_2 капітана ОСОБА_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення у виді догани (п. 6 висновку акту); відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст. 53 Закону України «Про мате відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03 жовтня 2019 року №160-ІХ, начальника штабу-першого заступника командира військової частини НОМЕР_2 капітана ОСОБА_1 притягнути до обмеженої матеріальної відповідальності за завдану шкоду у розмірі не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів установлених для працездатних осіб на суму 35685 (тридцять п`ять тисяч шістсот вісімдесят п`ять) гривень (п. 7 висновку акту). Помічнику командира військової частини з ФЕР начальнику ФЕС облікувати суму нестачі в книзі стягнень та нарахувань військової частини НОМЕР_1, зокрема, за капітаном ОСОБА_1 у сумі 35685 грн; проводити щомісячне стягнення заборгованості з грошового забезпечення, зокрема, з капітана ОСОБА_1 у розмірі 20 % від місячного грошового забезпечення (п. 11 висновку акту).
На підставі цього акту прийнято наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 20 серпня 2021 року №86 «Про результати проведення службового розслідування», яким зокрема, позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а саме:
- відповідно до п.3 цього наказу вирішено за неналежне виконання службових обов`язків, порушення вимог статей 11, 16, 103, 104 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статтей 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, вимог п. 1 Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17 серпня 2017 року №440, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 вересня 2017 року №1192/31060 на підставі статті 45, керуючись статтями 48, 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, начальника штабу-першого заступника командира військової частини НОМЕР_2 капітана ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення «Догана»;
- згідно з п.4 цього наказу, відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст. 53 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03 жовтня 2019 року №160-ІХ, начальника штабу-першого заступника командира військової частини НОМЕР_2 капітана ОСОБА_1 притягнуто до обмеженої матеріальної відповідальності за завдану шкоду у розмірі не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів установлених для працездатних осіб на суму 35685 (тридцять п`ять тисяч шістсот вісімдесят п`ять) гривень;
- відповідно до п.9 наказу, наказано помічнику командира військової частини з фінансово-економічної роботи - начальнику фінансово-економічної служби облікувати суму нестачі в книзі стягнень та нарахувань військової частини НОМЕР_1, зокрема, за капітаном ОСОБА_1 у сумі 35685грн;
- проводити щомісячне стягнення заборгованості з грошового забезпечення, зокрема, з капітана ОСОБА_1 у розмірі 20 % від місячного грошового забезпечення;
- відповідно до пункту 5 розділу XVI «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260, начальника штабу-першого заступника командира військової частини НОМЕР_2 капітана ОСОБА_1 позбавлено премії в повному обсязі за серпень 2021 року.
За змістом ст.103 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України начальник штабу батальйону в мирний і воєнний час відповідає за організацію і підтримання управління підрозділами батальйону, за бойову та мобілізаційну готовність, успішне виконання батальйоном бойових завдань, за планування та облік бойової підготовки, за підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу безпосередньо підпорядкованих йому підрозділів, за стан обліку особового складу, озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, матеріальних засобів батальйону.
Начальник штабу батальйону підпорядковується командирові батальйону, є його першим заступником і прямим начальником усього особового складу батальйону.
Під час виконання рішень командира батальйону начальник штабу має право віддавати накази підпорядкованим командирові батальйону особам від його імені. Про всі віддані ним накази начальник штабу доповідає командирові батальйону.
Ст.104 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачає, що начальник штабу батальйону зобов`язаний: розробляти на основі плану бригади і вказівок командира батальйону план бойової підготовки батальйону та контролювати його виконання; знати фактичний стан справ у підрозділах батальйону та хід виконання поставлених перед ними завдань; проводити заняття з особовим складом батальйону і керувати підготовкою безпосередньо підпорядкованих йому підрозділів; знати ділові та морально-психологічні якості кожного військовослужбовця офіцерського, сержантського (старшинського) складу батальйону, постійно вести з ними індивідуально-виховну роботу та роботу з підвищення рівня їх підготовки за спеціальністю; розподіляти між підрозділами поповнення, яке прибуло до батальйону; організовувати зв`язок у батальйоні, перевіряти стан і бойову готовність засобів зв`язку, розробляти заходи для прихованого управління військами та здійснювати контроль за їх виконанням; забезпечувати своєчасне і правильне доведення наказів командира батальйону та старших начальників до особового складу, перевіряти їх виконання; організовувати несення внутрішньої служби у батальйоні, перевіряти-підготовку осіб, призначених у добовий наряд, і несення ними служби; вести облік бойової підготовки; знати наявність особового складу в підрозділах батальйону, не менше ніж один раз на три місяці перевіряти в підрозділах стан та облік озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, спорядження, статутів, порадників, навчальних посібників та інших матеріальних засобів, а облік особового складу - щомісяця, контролювати якість занять з питань додержання вимог безпеки на заняттях і під час роботи; своєчасно готувати і надсилати до штабу бригади відповідні донесення.
Згідно з ч.1, 2 ст.3 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: наявність шкоди; протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; вина особи в завданні шкоди.
З матеріалів справи вбачається, що при здійсненні службового розслідування не було вивчено усі обставин справи, які призвели до втрати військового майна, не встановлено: вини військовослужбовця; причинного зв`язку між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; без конкретизації вимог нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; без з`ясування причин та умов, що сприяли правопорушенню.
Відповідно до ч.2, 3 ст.5 цього Закону командир (начальник), який своїм рішенням чи бездіяльністю порушив установлений порядок обліку, зберігання, використання військового та іншого майна або не вжив належних заходів, передбачених законодавством, щодо запобігання розкраданню, знищенню чи псуванню, іншому незаконному витрачанню військового та іншого майна, внаслідок чого було завдано шкоду, або щодо притягнення винних осіб до матеріальної відповідальності, несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої, шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб.
Згідно з п.31.5 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам №260 командир військової частини позбавляє військовослужбовців премії частково на: 10 % - у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення «догана»; 20 % - у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення «сувора догана»; 40 % - у разі накладення на військовослужбовця двох дисциплінарних стягнень «догана» («сувора догана»); 50 % - у разі накладення на військовослужбовця трьох дисциплінарних стягнень «догана» («сувора догана»).
Командир військової частини позбавляє премії частково за календарний місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому у військову частину надійшло повідомлення про накладання дисциплінарного стягнення вищим командиром (начальником).
Пункт 31.7 цієї Інструкції передбачає, що військовослужбовці не преміюються за той розрахунковий місяць, у якому вони допустили порушення чи проступок (за винятком випадків, передбачених абзацами четвертим - шостим пункту 31.6 розділу XXXI цієї Інструкції).
Таким чином, у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарних стягнень у командира військової частини є обов`язок позбавити військовослужбовців премії.
Як вбачається з матеріалів справи, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13 серпня 2020 року №182 старшого лейтенанта ОСОБА_1 призначено на посаду начальника штабу - першого заступника командира військової частини НОМЕР_2.
У подальшому, позивач був відряджений до ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 Термін відрядження з 10 вересня 2020 року по 05 грудня 2020 року, що підтверджується телеграмою т.в.о. начальника штабу заступника командира військової частини НОМЕР_3 від 09 вересня 2020 року, і цей факт учасниками справи не заперечується.
Крім того, матеріалами справи підтверджується, що під час перебування ОСОБА_1 на навчанні військова частина НОМЕР_2, де останній проходив службу, з жовтня по грудень 2020 року вибула для проходження бойового злагодження на Рівненському загальновійськовому полігоні, після чого приступила до виконання завдань за призначенням у складі угрупування військ ОК «ІНФОРМАЦІЯ_2» та постійно дислокувалась в смт. Новомиколаївка Херсонської області до 30 липня 2021 року, тобто військова частина НОМЕР_2 (95-й окремий батальйон) з жовтня 2020 року по 30 липня 2021 року фактично була відсутня за місцем постійної дислокації в м. Рівне.
Разом з тим, як правильно зазначив суд першої інстанції, позивач після прибуття з навчання знаходився за місцем постійної дислокації військової частини НОМЕР_2 (95 окремого батальйону) в м. Рівне до 28 березня 2021 року.
При цьому, 29 березня 2021 року позивач вибув у відрядження та у підпорядкування командира військової частини НОМЕР_4 для виконання завдань за призначенням у складі угрупування військ ОК «ІНФОРМАЦІЯ_2» смт. Новомиколаївка, тобто до місця фактичної дислокації свого батальйону, звідки він у складі свого батальйону 30 липня 2021 року повернувся до місця постійної дислокації в м. Рівне, що підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29 березня 2021 року.
Таким чином, позивач перебував у складі свого батальйону з 29 березня 2021 року до 17 серпня 2021 року, тобто лише 4,5 місяці до моменту виявлення нестачі військового майна.
Як правильно зазначив суд першої інстанції, за час перебування на навчанні, а також під час перебування 95 окремого батальйону у складі угрупування військ ОК «ІНФОРМАЦІЯ_2», позивач не міг фізично здійснювати контроль за діями своїх підлеглих у частині перевірки наявності військового майна, а тим більше закріпленого за іншим військовослужбовцем, матеріально-відповідальною особою ОСОБА_2 з незалежних від нього причин, однак вказані обставини та факти відповідачем у ході службового розслідування не з`ясовувались та не встановлювались.
Крім того, зі змісту пояснень ОСОБА_2 наданих у ході службового розслідування 18 серпня 2021 року по факту нестачі майна вбачається, що майно, яке відображено в актах приймання-передачі №501/21, №502/21, №503/21 від 16 серпня 2021 року та акті технічного стану радіостанції Р-161А2М № 500/21 від 16 серпня 2021 року перед виїздом в ППД (пункт постійної дислокації) м. Рівне було в наявності та особисто ним перевірено. По прибуттю на 233 ППД с. Нова Любомирка, під час здачі майна лейтенанту ОСОБА_6 виявилась нестача. Причини відсутності цього майна пояснити не може. Провину визнає, майно втратив з власної необережності.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що військове майно за час знаходження позивача у складі свого батальйону з 29 березня 2021 року до 17 серпня 2021 року було у наявності ОСОБА_2 і втратив він його під час переїзду з смт. Новомиколаївка Херсонської області 30 липня 2021 року до ППД в м. Рівне, разом з тим, ці обставини у ході проведення службового розслідування не встановлювалися.
Як вбачається з матеріалів справи, в оскаржуваному наказі зазначено про порушення позивачем вимог ст. 103, 104 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, якими передбачені обов`язки начальника штабу батальйону, зокрема, в частині раз на три місяці перевіряти в підрозділах стан та облік озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки спорядження, статутів, порадників, навчальних посібників та інших матеріальних засобів.
Однак, як правильно зазначив суд першої інстанції, батальйон - основний тактичний підрозділ у сухопутних військах, повітряно-десантних військах та частинах морської піхоти, що входить до складу полку, бригади. У випадку, якщо батальйон входить до складу з`єднання або об`єднання у дивізію/корпус/армію/флот - такий батальйон є окремим і має статус військової частини. Військова частина НОМЕР_2 є підрозділом сухопутних військ Збройних Сил України, який має назву - 95-й окремий батальйон. Обов`язки начальника штабу окремого батальйону передбачені ст.68, 69 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.
Так, ст.68, 69 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зокрема передбачено, що начальник штабу бригади (полісу, окремого батальйону) в мирний і воєнний час відповідає за організацію та підтримання керування підрозділами; за бойову та мобілізаційну готовність, успішне виконання бригадою (полком, окремим батальйоном) бойових завдань; за планування бойової підготовки; за підготовку штабу і підрозділів, що забезпечують керування бригадою (полком, окремим батальйоном), виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу штабу та безпосередньо підпорядкованих йому підрозділів; за організацію вартової і внутрішньої служб; за організацію та здійснення заходів щодо охорони державної таємниці, прихованого керування; за забезпечення штабу та безпосередньо підпорядкованих підрозділів озброєнням і технікою; за стан обліку особового складу, озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки бригади (полку, окремого батальйону); за стан пожежної безпеки штабу.
Начальник штабу бригади (полку, окремого батальйону) підпорядковується командирові бригади (полку, окремого батальйону) і є прямим начальником усього особового складу бригади (полку, окремого батальйону).
Під час виконання рішень командира бригади (полку, окремого батальйону) начальник штабу має право віддавати накази (розпорядження) підпорядкованим командирові бригади (полку, окремого батальйону) особам від його імені. Про всі віддані накази (розпорядження) начальник штабу доповідає командирові бригади (полку, окремого батальйону).
Начальник штабу бригади (полку, окремого батальйону) зобов`язаний: організовувати роботу штабу й щоденно керувати нею; узгоджувати роботу заступників командира бригади (полку, окремого батальйону), начальників родів військ і служб; знати про справжній стан справ у підрозділах бригади (полку, окремого батальйону), а також про хід виконання поставлених перед ними завдань; розробляти план бойової та мобілізаційної готовності бригади (полку, окремого батальйону), заходи щодо захисту його від зброї масового ураження та звичайних засобів ураження, керувати мобілізаційною роботою у бригаді (полку, окремому батальйоні); розробляти план бойової підготовки бригади (полку, окремого батальйону), заходи щодо охорони державної таємниці, план перевірки підрозділів і служб посадовими особами, безпосередньо підпорядкованими командирові бригади (полку, окремого батальйону), та офіцерами штабу: здійснювати контроль за виконанням цих планів і заходів; організовувати зв`язок у бригаді (полку, окремому батальйоні), приховане управління військами, захист інформації від несанкціонованого доступу та протидію технічним засобам розвідки; організовувати своєчасне й правильне доведення до підрозділів і служб усіх наказів командира бригади (полку, окремого батальйону) та старших, командирів (начальників), а також перевірку їх виконання; особисто доводити найважливіші накази та перевіряти їх виконання; проводити заняття з офіцерами штабу бригади (полку, окремого, батальйону), керувати підготовкою штабів і підрозділів, що забезпечують керування бригадою (полком, окремим батальйоном), а також перевіряти стан і бойову готовність засобів зв`язку в бригаді полку, окремому батальйоні); знати ділові та морально-психологічні якості кожного військовослужбовця офіцерського складу бригади (полку, окремого батальйону), головного сержанта бригади та головних сержантів підрозділів, до роти включно, а також усіх військовослужбовців сержантського (старшинського) складу штабу і безпосередньо підпорядкованих йому підрозділів; розподіляти за підрозділами поповнення, яке прибуло до бригади (полку, окремого батальйону); організовувати охорону Бойового Прапора бригади (полку, окремого батальйону) (згідно з додатком 2 до цього Статуту), державних нагород, військових символів, документів та грошової скриньки бригади; встановлювати і підтримувати порядок у розробленні, користуванні, зберіганні та розсиланні секретних документів; організовувати й не менше ніж один раз на тиждень особисто перевіряти підготовку та несення вартової і внутрішньої служб у бригаді (полку, окремому батальйоні); постійно знати про наявність особового складу, наявність і стан озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, матеріальних засобів, а також щоденно керувати веденням їх обліку в бригаді (полку, окремому батальйоні), забезпечувати додержання штатної дисципліни та раціональне службове використання особового складу відповідно до набутого фаху; організовувати ведення обліку скарг, заяв та пропозицій військовослужбовців і членів їх сімей, здійснення прийому відвідувачів; інструктувати перед заступанням у наряд чергового бригади (полку, окремого батальйону), його помічника, начальника варти, командира чергового підрозділу, чергового штабу, чергового контрольно-пропускного пункту, а також старших, машин, командирів підрозділів (начальників команд), які відбувають у відрядження; перевіряти забезпечення зазначених підрозділів (команд) усім необхідним; вести облік бойової підготовки, кримінальних та інших правопорушень, а також надзвичайних подій, вчинених військовослужбовцями; своєчасно подавати до вищого штабу необхідні донесення; вести історичний формуляр бригади (полку, окремого батальйону); організовувати й не менше ніж двічі на рік проводити перевірку наявності та стану озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, засобів зв`язку та майна у безпосередньо підпорядкованих йому службах і підрозділах.
Таким чином, вище вказані вимоги передбачають організацію позивачем не менше ніж двічі на рік проведення перевірки наявності та стану озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, засобів зв`язку та майна у безпосередньо підпорядкованих йому службах і підрозділах, що враховуючи значний час перебування позивача поза межами дислокації батальйону з незалежних від останнього причин, не могло бути виконано.
При цьому, до позивача застосовано дисциплінарне стягнення на підставі порушення вимог статей 103, 104 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, норми яких застосовуються до начальника штабу батальйону, а не до посади начальника окремого батальйону, яку обіймає позивач, а також не зазначено, які саме вимоги статей Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, як начальника штабу окремого батальйону порушено позивачем та не зазначено, у чому саме проявилося неналежне виконання ним службових обов`язків.
Крім того, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що при зазначенні про порушення позивачем вимог п. 1 Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України не конкретизовано якому розділу цієї Інструкції відповідає вчинене порушення.
Матеріалами справи стверджується, що за час навчання позивача на фаховому курсі підвищення кваліфікації, останньому надана позитивна характеристика, яка відповідачем не досліджувалась взагалі та не була взята до уваги під час накладення адміністративного стягнення.
При цьому, постановою Рівненського міського суду від 11 листопада 2021 року по справі №569/20522/21 щодо розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 172-15 КУпАП, а саме: за порушення вимог ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.1, 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» та п. п. 13, 15 Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах, п. 3.1.9 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України та ст.11, 16, 103, 104 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого за ч.2 ст.172-15 КУпАП.
За змістом ч.6 ст.78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Предметом розгляду справи про адміністративне правопорушення № 569/20522/21 було встановлення в діях (бездіяльності) позивача порушень вимог нормативних актів, щодо втрати військового майна, що рахується за старшим солдатом ОСОБА_2 , яке було виявлено в ході здачі посади (у зв`язку з закінченням контракту) командиру взводу зв`язку лейтенанту ОСОБА_6 16 серпня 2021 року, тобто встановлення винних дій позивача, які є предметом цього позову.
Таким чином, постановою Рівненського міського суду по справі №569/20522/21 встановлено відсутність вини позивача у втраті військового майна старшим солдатом ОСОБА_2 .
Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що судовим рішенням у справі №569/20522/21 встановлено відсутність вини ОСОБА_1 у втраті військового майна старшим солдатом ОСОБА_2 , крім того відповідачем порушено процедуру притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, а тому оскаржуваний наказ військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 20 серпня 2021 року №86 «Про результати проведення службового розслідування» в частині притягнення позивача до дисциплінарної та матеріально відповідальності, позбавлення премії за серпень 2021 року є протиправним та підлягає скасуванню та для ефективного захисту прав позивача необхідно зобов`язати відповідача повернути позивачу стягнуті з його грошового забезпечення кошти у розмірі 20 % на виконання наказу відповідача від 20 серпня 2021 року №86 у повному обсязі.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-
                                                      п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Військової частини А НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2022 року у справі № 460/15502/21 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	О. І. Мікула 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	М. П. Кушнерик  	
Повне судове рішення складено 25 липня 2022 року.