ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року 
м. Київ

справа № 808/2151/18
адміністративне провадження № К/9901/13668/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого  - Бучик А.Ю.,

суддів: Мороз Л.Л., Рибачука А.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Держпраці у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду 31.10.2018 (суддя Конишева О.В.) та постанову Третього апеляційного адміністративного суду 26.03.2019 (колегія суддів:  Головко О.В., Ясенова Т.І., Суховаров А.В.,) у справі №808/2151/18 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ :
У червні 2018 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом,  в якому позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Запорізькій області про накладення штрафу від 22.05.2018 №     ЗП718/5/АВ/П/ТД-ФС.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 31.10. 2018, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.03.2019, позов задоволено.
Не погодившись з судовими рішеннями,  відповідач  подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального  права, просить їх скасувати та  ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити..
Касаційна скарга обґрунтована тим, що відповідачем вчинені дії, передбачені Порядком № 509, необхідні для належного повідомлення позивача про розгляд справи. Про розгляд справи на 22.05.2018 позивач була повідомлена належним чином, а тому постанова прийнята на підставі повноважень та у спосіб, передбачений законом.
Відзив  на касаційну скаргу  не надходив.
Ухвалою Верховного Суду від 10.07.2019 відкрито касаційне провадження.
У зв`язку з відсутністю клопотань про розгляд справи за їх участю, справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права і дотримання норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга  не  підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судами встановлено,  що на підставі наказу Управління Держпраці у Запорізькій області від 25.04.2018 № 539 проведено інспекційне відвідування Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , за результатами якого складено акт № ЗП718/5/АВ від 02.05.2018.
В ході інспекційного відвідування виявлено порушення з боку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ч. ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП України, зокрема, 01.05.2018 о 09 год. 50 хв. в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » знаходилися три особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Вказані особи перебували у службовому приміщенні магазину в спецодязі продавця, що зафіксовано засобами відеотехніки. 
Відповідно до письмового пояснення працівниці ОСОБА_2 вона продає продукти харчування в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з 01.05.2018, прийнята на роботу продавця в магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з 01.05.2018 терміном на два тижні за усною домовленістю, в письмовій формі трудовий договір з нею не укладався, що зафіксовано засобами відеотехніки. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 також надали пояснення, що вони продають продукти харчування в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з 01.05.2018, прийняті на роботу в магазин з 01.05.2018 терміном на два тижні за усною домовленістю з ФОП ОСОБА_1 , в письмові формі трудові договори з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не укладалися, що зафіксовано засобами відеотехніки. Факт допуску вищевказаних осіб до роботи без оформлення з ними трудових відносин підтверджується також письмовими поясненнями ФОП ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 
Управлінням Держпраці у Запорізькій області 22.05.2018 винесено припис № ЗП840/574/АВ/П про усунення виявлених порушень, на виконання якого позивач листом від 24.05.2018 за № 93 повідомив, що з працівником ОСОБА_5 розірвано цивільно-правову угоду з 23.05.2018 та укладено письмовий строковий трудовий договір з 24.05.2018 згідно з наказом від 24.05.2018 № 19 та його заявою про прийняття на роботу від 24.05.2018.
Відповідно до постанови Управління Держпраці у Запорізькій області № ЗП718/5/АВ/П/ТД-ФС від 22.05.2018, за порушення ч. 1, ч. 3 ст. 24 КЗпП України до позивача застосовано штраф у розмірі 335070,00 грн.
Позивач зазначає, що вказана постанова прийнята з порушенням процедури її прийняття, адже відповідачем не було повідомлено про розгляд справи у визначений законодавством термін, що позбавило останню надати додаткові пояснення та докази у спростування висновків Акту інспекційного відвідування. Саме порушення процедури накладення штрафної санкції є підставою цього позову.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд дійшов висновку, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень не дотримано порядку винесення оскаржуваної постанови, оскільки  відповідач не пересвідчився, чи належним чином повідомлена ФОП ОСОБА_1 про розгляд справи в Управлінні Держпраці у Запорізькій області.
Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає таке.
Статтею 259 КЗпП України визначено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" визначається Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 17.07.2013 (далі - Порядок № 509).
Пунктом 2 Порядку № 509 визначено, що штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).
Згідно з п. 3 Порядку № 509 уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа). Відповідно до п. 4 Порядку № 509 справа розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд.
Згідно з п. 6 Порядку № 509 про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.
Відповідно до п. 9 ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.
Ключовим правовим питанням у справі є застосування п. 6 Порядку № 509, а саме зміст обов`язку державного органу повідомляти особу, яка притягується до відповідальності, про час та місце розгляду справи, а також правові наслідки неповідомлення.
У постанові Верховного Суду від 12.06.2019 у справі №813/3415/18 викладена така правова позиція:
"38. … обов`язок уповноваженої посадової особи письмово повідомляти суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду справи про накладення штрафу вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за п`ять днів до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.
39. Таке тлумачення п. 6 Порядку № 509 відповідає завданням адміністративного судочинства та принципу верховенства права, оскільки має наслідком більш ефективний захист права та інтереси фізичних та юридичних осіб.
40. З`ясовуючи поінформованість особи про час та місце розгляду справи, суд також повинен зважати на поведінку особи, яка притягується до відповідальності. Ухилення від одержання повідомлення або інші недобросовісні дії, які свідчать про намагання уникнути участі в засіданні, не можуть бути підставою для скасування постанови.
41. Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи, яка її стосується. У разі одержання повідомлення до засідання, але у строк, що є меншим за п`ятиденний, особа повинна вживати розумних заходів для реалізації своїх прав на участь у засіданні.
42. Відповідно до п. 5 Порядку № 509 у разі надходження від суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого порушено справу, обґрунтованого клопотання про відкладення її розгляду, строк розгляду справи може бути продовжений уповноваженою посадовою особою, але не більше ніж на 10 днів.
43. Якщо особа з`явилася на засідання, взяла у ньому участь і не клопотала про відкладення, то несвоєчасність отримання повідомлення (порушення п`ятиденного строку) не є підставою для визнання постанови протиправною».
Вищезазначена позиція була розвинена у постанові Верховного Суду від 28.10.2021 у справі №808/3/17, де суд вказав, що обов`язок повідомити про розгляд справи пов`язаний саме з реалізацією права на захист та можливості взяти участь в засіданні, висловити заперечення, надати докази.
Особі, до якої застосовуються такі суттєві санкції відповідальності, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в засіданні, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.
Положення п. 6 Порядку № 509 покладає цей обов`язок на уповноважену посадову особу. Зміст цього обов`язку не вичерпується надсиланням тексту відповідного повідомлення, оскільки саме лише надсилання, без отримання, не свідчить про поінформованість особи про час та місце розгляду справи, а отже робить це право недієвим.
Для інформування особи про час та місце розгляду справи можуть використовуватися різні способи: рекомендований лист, телеграма, телефакс, телефонограма, особисте вручення повідомлення представникам. Множинність способів повідомлення дозволяє уповноваженій посадовій особі обрати один або декілька способів, які забезпечують поінформованість особи.
Відповідно до п. 7 Порядку 509 справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду. Отже, саме на уповноважену посадову особу покладається обов`язок з`ясувати, чи поінформовано особу. При цьому, саме лише надсилання повідомлення (без доказів його отримання) не свідчить про її поінформованість. У разі неналежного поінформування особи, яка притягується до відповідальності, уповноважена особа не може розпочинати розгляд справи.
Судами встановлено, що першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Запорізькій області було прийнято рішення від 11.05.2018 № ЗП718/5/АВ/П/ТД щодо розгляду справи про накладення штрафу 22 травня 2018 року о 14:00 год. у приміщенні ГУ Держпраці у Запорізькій області.
На адресу ФОП ОСОБА_1 було направлено письмове повідомлення від 14.05.2018 за № 08-03.4-06/3693 про розгляд справи, яке отримано позивачем 19.05.2018, що підтверджується матеріалами справи, тобто менше, ніж за 5 днів до розгляду.
Позивачем 21.05.2018 було направлено на ім`я першого заступником начальника Головного управління Держпраці у Запорізькій області заяву про відкладення розгляду справи, в якій повідомлено, що ФОП ОСОБА_1 бажає скористатися послугами адвоката, а також надати пояснення та відповідні документи, які спростовують вчинення правопорушення.
Однак, до 22.05.2022 вказана заява про відкладення розгляду не отримана відповідачем.
Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що розгляд справи Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 22.05.2018 є протиправним, оскільки порушено право  позивача  на участь  при її розгляді.
Крім того колегія суддів вказує, що  підставою для скасування спірної постанови стало не лише порушення процедури розгляду Управлінням Держпраці, а і відсутність допущеного порушення.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно  витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.09.2017 відповідно до якого вбачається, що власником приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_6 , який надає його в оренду для здійснення господарської діяльності для ФОП ОСОБА_7 .
01.05.2018 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 уклали  трудові договори з ФОП ОСОБА_7 , які  розірванні 01.05.2018 після проведення перевірки. Однак ці договори не були  укладені належним чином та про них не було повідомлено центральний орган виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінету Міністрів України.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 фактично перебували у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_7 , що підтверджується постановою Чернігівського районного суду від 04.09.2018  по справі № 329/593/18. Зокрема, судовим рішенням встановлено, що ОСОБА_1 не вчинила жодних дій, в результаті яких ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 були допущені до роботи продавцями продовольчих товарів в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », та встановлено що у трудових відносинах вказані особи перебували з ФОП ОСОБА_7 . Постанова Чернігівського районного суду від 04.09.2018  по справі №   329/593/18 набрала законної сили 14.09.2018.
Крім того, вищевказана обставина, підтверджується постановою слідчого СВ Чернігівського ВП БВП ГУНП в Запорізькій області майора поліції Молчан В.О. про закриття кримінального провадження від 23.10.2018. У зазначеній постанові встановлено, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 перебували в трудових відносинах з ФОП ОСОБА_7 .
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не перебували у трудових відносинах з ОСОБА_1 , а стосовно ОСОБА_7 перевірка не проводилась.
На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для скасування спірної постанови, а тому судові рішення скасуванню не підлягають. 
Відповідно до статті 350 КАС України (в редакції до набрання чинності змінами, внесеними Законом України від 15.01.2020 № 460-IX) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Головного управління Держпраці у Запорізькій області залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду 31.10.2018 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду 26.03.2019 залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                                     А.Ю. Бучик
Судді                                                                                                                                Л.Л. Мороз
                                                                                          А.І. Рибачук