Номер провадження: 33/813/637/22
Номер справи місцевого суду: 496/5873/21 
Головуючий у першій інстанції Пендюра Л. О. 
Доповідач Драгомерецький М. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2022 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати з розгляду цивільних справ Драгомерецького М.М.,
при секретарі Кузьмук А.В.,
переглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 29 квітня 2022 року по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, - 

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №171111 від 27.11.2021р.,  ОСОБА_1  27 листопада 2021 року о 07.05 год. в Одеській обл. в с. Маяки по вул. Преображенській, 25, керував транспортним засобом «ВАЗ» 2101 з номерним знаком НОМЕР_1  із явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запахом алкоголю з ротової порожнини та почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру «Драгер», та в медичному закладі відмовився, в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.
Дії ОСОБА_1 співробітниками поліції було кваліфіковано за ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки постановою суду по справі №509/2356/21 від 18.08.2021р. ОСОБА_1 був визнаний винним за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 29 квітня 2022 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки. Також стягнуто судовий збір 496,20 гривень (а.с. 74-77).
Не погоджуючись із вказаною постановою суду, 11 травня 2022 року ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова Біляївського районного суду Одеської області від 29 квітня 2022 року є незаконною, необґрунтованою та винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, тому просить її скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Крім того, ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Біляївського районного суду Одеської області від 29 квітня 2022 року, мотивуючи тим, що в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини оскаржуваної постанови суду, повний текст постанови ОСОБА_1 отримав 05 травня 2022 року на свою електронну адресу, про що міститься відмітка в матеріалах справи. 
Частиною 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.
Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.
Враховуючи те, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладенні у клопотанні доводи, вважаю за можливе визнати причини пропущеного строку поважними та поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Біляївського районного суду Одеської області від 29 квітня 2022 року.
31 травня 2022 року від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без його участі, крім того зазначив, що апеляційну скаргу підтримує та просить її задовольнити в повному обсязі.
Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Неявка в судове засіданні особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформації про належне повідомлення цих осіб.
Крім того, згідно із ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 130 КУпАП, присутність особи, яка притягується до адміністративної не є обов`язковою.
Перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.
Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладаючи відповідне адміністративне стягнення, суд першої інстанції згідно вимог ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясував всі фактичні обставин, що мають істотне значення для її розгляду, ухваливши законне та обґрунтоване рішення.
Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення встановлюється шляхом дослідження доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Згідно із п. п. 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно із ч. 1 ст. 130 КУпАП , встановлено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частина 2 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.
Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, з дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735, а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103. 
Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, вищезазначених Інструкції і Порядку,   огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я. З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Апеляційним судом встановлено, що факт вчинення ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП підтверджується, наявними в матеріалах справи доказами, а саме: 
1)протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №171111 від 27.11.2021р. (а.с. 1);
2)письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 2-3);
3)довідкою начальника САП ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, згідно якої встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 27.11.2020р. по 26.11.2021р. притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, та який позбавлений права керування транспортними засобами (а.с. 4);
4)копією постанови Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 серпня 2021 року по справі №509/2356/21, згідно якої ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Також стягнуто судовий збір 454 гривень (а.с. 5);
5)відеозаписом долученим до протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції (диск а.с. 7).
Питання наявності у діях водія порушень ПДР та визнання особи винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення лежить у юридичній площині і відноситься виключно до компетенції суду.
Таким чином, оцінюючи вищезазначені докази окремо та в їх сукупності, ґрунтуючись на внутрішньому переконанні, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 27 листопада 2021 року о 07.05 год. в Одеській обл. в с. Маяки по вул. Преображенській, 25, повторно протягом керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, оскільки такий висновок ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи.
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги відносно того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, стверджуючи, що працівники поліції погрожували йому, чинили моральний тиск та фактично змусили його підписати протокол, погодитись із ним та перепаркував автомобіль, з огляду на наступне.
Згідно письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , 27.11.2021р. о 07.25 год. біля будинку №25 по вул. Преображенській в с. Маяки вони були запрошені працівниками поліції в якості свідків та в їх присутності громадянин на ім`я ОСОБА_1 , від якого надходив сильний запах алкоголю з ротової порожнини та в якого були червоні очі відмовився від проходження огляду в медичному закладі та продутті алкотестеру про що було складено протокол.
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №171111 від 27.11.2021р. вбачається, що ОСОБА_1 були роз`ясненні права передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.
Вказаний протокол ОСОБА_1 підписав, будь яких зауважень або заперечень на дії працівників поліції, в протоколі чи в окремих поясненнях він не вказував, при цьому в графі протоколу «Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення», останній власноручно записав, що випив горілки та керував автомобілем, від експертизи відмовляється, з протоколом згідний (а.с. 1).
Отже, ОСОБА_1 будучи дієздатною дорослою людиною, яка спроможна повністю усвідомлювати свої дії, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та власноручно зазначив, що випив горілки та керував автомобілем.
Судом також був досліджений відеозапис долучений до протоколу працівниками поліції, на якому зафіксований факт керування ОСОБА_1 27 листопада 2021 року о 07.05 год. в Одеській обл. в с. Маяки по вул. Преображенській, 25, транспортним засобом «ВАЗ» 2101, також зафіксована відмова останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі.
При цьому, матеріалами справи жодним чином не підтвердженні доводи апеляційної скарги, про те що працівники поліції діяли незаконно, здійснювали моральний тиск відносно ОСОБА_1 , змусили його перепаркувати автомобіль та погодитись із протоколом. 
Апеляційний суд звертає увагу, що згідно вимог п.п. «Д» п. 2.14 ПДР України, водій має право оскаржити дії поліцейського в разі порушенням ним законодавства (оскаржити дії поліцейського можна до вищестоящого органу або до суду.
За таких обставин, всі твердження ОСОБА_1 щодо нібито допущених поліцейськими порушень, за відсутності жодних доказів наданих на їх підтвердження, свідчать лише про його бажання уникнути адміністративної відповідальності та жодним чином не спростовують вини у вчиненні інкримінованого правопорушення.
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги відносно того, що відеозапис наявний в матеріалах справи не вівся безперервно, а тому є недопустимим доказом в справі, з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст. ст. 31, 40 Закону України «Про національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.
В справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.
Досліджений апеляційний судом відеозапис відображає із достатньою повнотою стан водія ОСОБА_1 , його поведінку та те, що співробітники поліції під час складання протоколу про адміністративне діяли згідно до вимог чинного законодавства та у відповідності до процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння та оформлення результатів такого огляду.
Також, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №171111 від 27.11.2021р., який підписаний безпосередньо ОСОБА_1 вказано, що до нього додається відеозапис подій.
Наданий працівниками поліції відеозапис апеляційний суд визнає належним та допустим доказом по справі, та бере його до увагу. Оскільки, надаючи такі докази, уповноважена особа виконувала свій обов`язок, передбачений ст. 251 КУпАП щодо збирання доказів. 
Тому, доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП за порушення ним вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Зазначений висновок суду також відповідає завданням КУпАП, яким є зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно зі ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін .
Керуючись ст. 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Біляївського районного суду Одеської області від 29 квітня 2022 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 29 квітня 2022 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М. Драгомерецький