УХВАЛА
 
13 червня 2022 року
м. Київ
справа №  622/440/20
провадження № 51-1666 ск 22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                        ОСОБА_1 ,
суддів                                     ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 10 лютого 2022 року щодо нього.
Рух справи і зміст судових рішень
За вироком Дергачівського районного суду Харківської області   від 25 листопада 2021  року ОСОБА_4  визнано винуватим  і призначено покарання за ч. 1 ст. 115  КК у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі.
Харківський  апеляційний суд ухвалою  від 10 лютого  2022 рокузадовольнив апеляційну скаргу прокурора та частково задовольнив апеляційну скаргу                        ОСОБА_4 , змінив вищевказаний вирок місцевого суду у частині призначеного покарання та пом`якшив призначене ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 115  КК  з  7 років 6 місяців позбавлення волі до 7 років позбавлення волі.
У решті вирок залишено без змін.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений просить  змінити  судове рішення. 
Мотиви Суду
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак усупереч наведеним положенням закону, засуджений у касаційній скарзі
не навів обґрунтування незаконності ухвали, як він мав зробити відповідно до
ст. 438 КПК, не зазначив, які конкретно положення закону порушено апеляційним судом, у чому конкретно полягають ці порушення, як вони вплинули на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали і чому їх слід відносити до підстав для зміни касаційним судом цього судового рішення з огляду на положення статей 370, 404 і 419 КПК.
У касаційній скарзі відсутні конкретні доводи щодо незаконності усіх висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду, з посиланням на конкретні положення процесуального та матеріального права.
Однак, як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений не погоджуючись із кваліфікацією дій  за ч.1 ст. 115 КК, не зазначає за якою нормою закону мають бути кваліфіковані його дії та належного вмотивування зазначеним доводам не наводить.
При цьому, засуджений вказує на невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду апеляційної інстанції, фактичним обставинам кримінального провадження, доказам у кримінальному провадженні, просить дати іншу оцінку, ніж її дали суди, а саме, показанням свідків, що відповідно до статей 433, 438 КПК не є предметом для перегляду судових рішень касаційним судом.
 
Усупереч п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК засуджений у касаційній скарзі не виклав вимог до суду касаційної інстанції, які би узгоджувалися повноваженням касаційного суду за наслідками розгляду касаційної скарги (ст. 438 КПК), відповідно до яких цей суд має право ухвалити одне з таких рішень: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу – без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки подана засудженим скарга не відповідає вимогам 
ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі                                                                              ч. 1 ст. 429 КПК залишити її без руху та встановити строк, необхідний для усунення допущених недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
 
Залишити без руху касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4  на вирок Харківського  апеляційного суду від 10 лютого 2022 року та встановити строк для усунення недоліків — п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                             ОСОБА_2                                          ОСОБА_3