УХВАЛА

31 травня 2022 року 
Київ
справа №420/333/19
адміністративне провадження № К/9901/8917/20  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Жука А.В.,
суддів: Мельник-Томенко Ж.М.,  Мартинюк Н.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за адміністративним позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Національної поліції в Одеській області
про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2020 (головуючий суддя - Градовський Ю.М., судді - Крусян А.В., Яковлєв О.В.)

ВСТАНОВИВ:
І. Історія справи
Короткий зміст позовних вимог
1.   У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП в Одеській області №417 від 13.02.2018 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників СУ ГУ НП в Одеській області» в частині п.   3 щодо накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби капітан поліції ОСОБА_1 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП в Одеській області №379 о/с від 13.03.2018 в частині звільнення капітана поліції ОСОБА_1 (0041875) зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію»;
- поновити капітана поліції ОСОБА_1 , (0041875) на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУ НП в Одеській області або рівнозначній посаді;
- допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) на службі в поліції на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУ НП в Одеській області;
- стягнути з ГУ НП в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу. 
2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що спірні накази №417 від 13.02.2018 та №379   о/с від 13.03.2018 прийняті з порушенням встановленої законом процедури, безпідставно та упереджено, службове розслідування було проведено упереджено та не об`єктивно, оскільки позивач жодних діянь, несумісних з посадою працівника поліції не здійснював, вирок, який би підтверджував його вину у вчиненні будь-якого протиправного діяння, відсутній. Позивач вказував, що висновок службового розслідування, здійснений на підставі повідомлення йому про підозру у вчиненні злочинів передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, однак на даний час  проводиться судове провадження і остаточне рішення не прийнято. Позивач вважав, що факт порушення позивачем дисциплінарного проступку жодним чином не підтверджено ні письмовими ні іншими доказами, зокрема поясненнями свідків, а також відповідними документами. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
3.   Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19.04.2019 адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано наказ ГУ НП в Одеській області №417 від 13.02.2018 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників СУ ГУ НП в Одеській області» в частині п. 3 щодо накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби капітана поліції ОСОБА_1 .                                                                                                                                                                                                                                                                                                           
Визнано протиправним та скасовано наказ ГУ НП в Одеській області №379 о/с від 13.03.2018 в частині звільнення капітана поліції ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію».
Поновлено капітана поліції ОСОБА_1 (0041875) на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУ НП в Одеській області або рівнозначній посаді.
Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) на службі в поліції на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУ НП в Одеській області.
Стягнуто з ГУ НП в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, а саме 82 321,96 грн.
4. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач при прийнятті рішення про звільнення позивача зі служби посилався лише на ті відомості, які були внесені органом досудового розслідування до ЄРДР, надаючи їм оцінку та вказуючи у своєму висновку про порушення позивачем вимог та норм чинного законодавства, водночас реалізація дисциплінарного стягнення, у вигляді звільнення зі служби за порушення службової дисципліни, є окремою підставою для звільнення, яка не пов`язана із порушенням кримінальної справи та набрання чинності вироком суду. 
5. Суд першої інстанції зазначив, що відповідач передчасно зробив висновок про порушення позивачем Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Закону України «Про Національну поліцію», КПК України, посилаючись тільки на порушення, пов`язані з внесенням ЄРДР кримінального провадження та повідомлення про підозру. Крім того, відповідачем не зазначено, які саме порушення службових обов`язків були допущені позивачем, які б давали підстави для його притягнення до дисциплінарної відповідальності та подальшого звільнення. Також, суд першої інстанції поновив позивачу строк звернення до суду з позовом, визнавши поважними причини пропуску строку.
6. Постановою П`ятого  апеляційного адміністративного суду від 06.08.2019 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.04.2019 скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 залишено без розгляду. 
7. Суд апеляційної інстанції виходив з того, що згідно з витягом з наказу начальника ГУНП в Одеській області №379 о/с від 13.03.2018 позивача звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію», однак з позовом позивач звернувся до суду лише 21.01.2019, тобто більше, ніж через десять місяців після означених подій. Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності №417  від 13.02.2018 дізнався ще 28.02.2018, про що свідчить його особистий підпис про ознайомлення з наказом із зазначенням відповідної дати.
8. Суд апеляційної інстанції зазначив, що після ознайомлення з дисциплінарним наказом №417 мав усвідомлювати, що в подальшому зазначений наказ буде реалізовано наказом по особовому складу  протягом місяця, оскільки ч.   1 ст. 18 Закону України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» передбачено, що дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його накладення не враховуючи періоду перебування особи рядового чи начальницького складу у відпустці, відрядженні або тимчасової непрацездатності.
9. Апеляційний суд дійшов висновку про те, що позивач, маючи об`єктивну можливість знати про факти порушення його прав прийняттям оскаржуваних наказів ще в період знаходження під вартою, звернувся в суд лише 21.01.2019, тобто з пропуском строку, встановленого законодавством.
10. Постановою Верховного Суду від 20.11.2019 постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06.08.2019 скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
11. Скасовуючи постанову суду апеляційної інстанції, Верховний Суд, з посиланням на ст. 47 КЗпП України, вказав, що судом не досліджувалось питання отримання позивачем витягу з наказу про його звільнення. При цьому питання строку звернення до суду повинно вирішуватися одночасно з вимогою про скасування наказу №379 о/с від 13.03.2018, оскільки видання зазначеного наказу це лише реалізація наказу №417 від 13.02.2018 про притягнення до дисциплінарної відповідальності, тому правові наслідки для позивача настали після його реалізації в наказі про звільнення.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
12. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2020 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.04.2019 скасовано. Прийнято у справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.
13. Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що позивачу ще у лютому 2018 року було відомо те, що за допущені порушення дисципліни його притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а наслідком притягнення до дисциплінарної відповідальності є звільнення зі служби. Крім того, позивач, працюючи на посаді слідчого з особливо важливих справ, мав би розуміти наслідки дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби та можливі порушення його прав та інтересів. Також, суд зазначив, що ні наявність кримінального провадження, ні перебування під вартою, жодним чином не унеможливлюють звернення в суд за захистом своїх прав у встановлений законом строк через свого представника, з дня коли він дізнався або повинен був дізнатись про порушення такого права.
14. Судом апеляційної інстанції відхилено доводи позивача стосовно того, що він звернувся до суду у місячний строк після отримання ним витягу з наказу  №379 о/с про своє звільнення зі служби та трудової книжки, а саме 14.01.2019. Так, судом апеляційної інстанції вказано на те, що під час перебування під домашнім арештом позивачем не вчинялось будь-яких дій для того, щоб дізнатись про його подальшу долю відносно проходження служби в ГУ НП в Одеській області, за результатами ознайомлення з наказом за №417 про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення.
15. Крім того, суд звернув увагу на те, що протягом майже місяця після закінчення запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту (17.12.2018) позивач будь-яким чином та способом не звертався до ГУ НП в Одеській області для отримання будь-якої інформації чи рішень щодо його служби в поліції, а лише 14.01.2019 звернувся самостійно за отриманням витягу з наказу №379 о/с (про звільнення) та трудової книжки.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї
16.   Не погоджуючись з прийнятою постановою суду апеляційної інстанції,   ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказану постанову скасувати та залишити в силі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.04.2019.
17.   Касаційна скарга мотивована неврахуванням судом апеляційної інстанції правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №815/4532/16 та від 23.05.2018 у справі №820/7112/15, згідно з яким для звернення до суду у справах про звільнення встановлено місячний строк, який має обчислюватися з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
18. У касаційній скарзі позивач зазначає, що судом апеляційної інстанції не надано оцінки тому, що в силу ч. 3 ст. 47 КЗпП України у разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи, чого зроблено не було.
19. Крім того, скаржник стверджує, що відповідач під час проведення службового розслідування не міг посилатися на матеріали кримінальних проваджень, відкритих в тому числі стосовно позивача, оскільки такі матеріали були вилучені прокуратурою Одеської області на час здійснення досудового розслідування. Вважає, що при проведенні службового розслідування відповідачем не було з`ясовано всіх обставин дисциплінарного проступку.
20. У відзиві на касаційну скаргу відповідач вважає доводи касаційної скарги необґрунтованими, просить суд касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін. Відповідач зазначає, що з наказом про накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення позивач був ознайомлений ще 28.02.2018, а тому строк звернення до суду має обраховуватися саме з цієї дати. Також зазначає, що позивач не міг не знати про те, що в подальшому наказ №417 від 13.02.2018 про накладення дисциплінарного стягнення буде реалізовано наказом по особовому складу.
Рух адміністративної справи в суді касаційної інстанції
21.   Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2020 для розгляду справи №420/333/19 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Жук А.В., судді - Мельник-Томенко Ж.М., Шишов О.О.
22. Ухвалою Верховного Суду від 08.04.2020 відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою на підставі п. 1 ст. 328 КАС України, встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
23. Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 26.05.2022 призначено повторний автоматизований розподіл справи №420/333/19, у зв`язку зі зміною спеціалізації та веденням до іншої судової палати судді Шишова О.О., що унеможливлює його участь у розгляді касаційних скарг.
24. Протоколом повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 26.05.2022 визначено новий склад суду: Жук А.В. (головуючий суддя), Мартинюк   Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.
25. Ухвалою Верховного Суду від 27.05.2022 адміністративну справу призначено до касаційного розгляду в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.
ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи
26. Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач з 17.11.2015 проходив службу в поліції на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУНП в Одеській області з присвоєнням спеціального звання «капітан поліції».
27. Відповідно до витягу з наказу начальника ГУНП в Одеській області №379 о/с від 13.03.2018 позивача звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».
28. Підставою звільнення зазначено: наказ ГУНП в Одеській області №417 від 13.02.2018, подання заступника начальника Головного управління - начальника слідчого управління ГУНП в Одеській області від 12.03.2018.
29. Наказ ГУНП в Одеській області №417 від 13.02.2018 про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників СУ ГУНП в Одеській області винесений на підставі проведеного працівниками ГУНП в Одеській області службового розслідування за фактом надзвичайної події за участю старших слідчих в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП капітанів поліції ОСОБА_11, ОСОБА_1 та ОСОБА_3
30. Зазначене службове розслідування призначене на підставі наказу т.в.о. начальника ГУНП в Одеській області №4135 від 30.11.2017, згідно з яким 30.11.2017 до ГУНП в Одеській області надійшла інформація про те, що 26.10.2017 працівниками прокуратури Одеської області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42017160000001457 за ч. 2 ст. 364 КК України, відносно працівників СУ ГУНП в Одеській області.
31. Відповідно до висновку службового розслідування, проведеного за фактом надзвичайної події за участю працівників СУ ГУНП в Одеській області капітанів поліції ОСОБА_1, ОСОБА_11 та ОСОБА_3 від 29.01.2018, встановлено, що 26.10.2017 прокуратурою Одеської області внесено відомості до ЄРДР та розпочато кримінальне провадження №42017160000001457 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, за фактом зловживання службовим становищем старшими слідчими в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері господарчої та службової діяльності слідчого управління ГУНП в Одеській області капітанами поліції ОСОБА_1 та ОСОБА_3 під час проведення обшуку в автомобілі «Subaru Impreza», номерний знак НОМЕР_2 , що мав місце 18.10.2017.
32. 19 листопада 2017 року прокуратурою Одеської області внесено відповідні відомості до ЄРДР та розпочато кримінальне провадження №42017160000001457 (епізод № 2 та № 3) за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.   187 та ч. 2 ст. 366 КК України, за фактом внесення вказаними працівниками поліції недостовірних відомостей до кримінальних проваджень від 19.09.2017 №120171600000000782 і від 20.09.2017 №120171600000000784, відкритих за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190 та ч. 1 ст. 263 КК України, а також за фактом вчинення 18.10.2017 розбійного нападу на громадян ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які перебували у вказаному вище автомобілі.
33. На підставі проведеного службового розслідування, вирішено, старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_1 звільнити зі служби в поліції за грубе порушення вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22.02.2006 №3460-ІV, ст. 8, підпунктів 1,  2 пункту 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 40, ст. 91, ч. 1 ст. 92, ст. 93, ч. 1 ст. 218, ст. ст. 104, 234 КІІК України, пункту першого розділу другого Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, підпункту 2 пункту 1, пункту 6 розділу 2 Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 №1377, підпункту 3 пункту 8 розділу 2 Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, затвердженої наказом МВС України від 07.07.2017 №575, Положення про слідче управління Головного управління Національної поліції в Одеській області, затвердженого наказом ГУНП в Одеській області від 29.12.2016 №3381, що виразилось у перевищенні повноважень слідчого, незаконному збиранні інформації у відношенні громадян ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , розробці схеми для вчинення кримінальних правопорушень, невжитті дієвих заходів щодо направлення за підслідністю кримінального провадження №120171600000000782 до СВ Приморського ВП в м.   Одесі ГУНП, не проведенні по цьому провадженню відповідних слідчих (розшукових) та негласних слідчих (розшукових) дій, заподіянні матеріальної шкоди транспортним засобам, підкиданні до об`єктів обшуків зброї та боєприпасів, не фіксації у протоколах обшуків вилучених грошових коштів, незаконному присвоєнні цих коштів та неповідомленні про вказані порушення безпосередньому керівництву, що призвело до внесення відомостей до ЄРДР, оголошення підозри про вчинення кримінального правопорушення, що набуло суспільного резонансу та негативно вплинуло на формування громадської думки щодо стану правопорядку та діяльності поліції, рівня довіри населення до поліції, відповідно до ст. 2, п. 8 ст. 12, ст, 13 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого   Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».
34. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності №417 від 13.02.2019 ознайомився 28.02.2018, про що свідчить його особистий підпис про ознайомлення з наказом із зазначенням відповідної дати.
35. З матеріалів справи вбачається, що стосовно позивача було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який безперервно продовжувався. Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 знаходився під вартою до 18.12.2018, до своїх посадових обов`язків не приступав.
36. Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 19.10.2018, при розгляді кримінального провадження №42017160000001457 від 26.10.2017 стосовно ОСОБА_11 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , обвинувачених у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, ОСОБА_10 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
37. Після спливу терміну дії вказаної ухвали запобіжний захід відносно ОСОБА_1 не обирався.
38. Також, судом апеляційної інстанції встановлено, що з дня видання наказу по особовому складу №379 о/с від 13.03.2018, ОСОБА_1 припинилися виплати грошового забезпечення.
39. Матеріалами справи підтверджується, що з цим позовом позивач звернувся 21.01.2019.
ІІІ. Застосування норм права, оцінка доказів та висновки за результатами розгляду касаційної скарги
40. За приписами ч. 1 ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
41.   Оцінюючи обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.
42. Спірним питанням у цій справі є визначення моменту, з якого має обчислюватися строк для звернення позивача до суду.
43. Відповідно до частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
44. Частиною першою статті 233 КЗпП України встановлено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
45. Тобто, КАС України і КЗпП України передбачають, що для звернення до суду у справах про звільнення встановлено місячний строк, який обчислюється з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
46. При цьому, Верховний Суд зауважує, що частиною другою статті 122 КАС України чітко визначено момент, з яким пов`язано початок відліку строку звернення до адміністративного суду, а саме з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
47. Поняття «особа повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
48. Доводи касаційної скарги про те, що для обчислення строку звернення до суду з позовом про поновлення на роботі має застосовуватись частина перша статті 233 Кодексу законів про працю України, якою визначено місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки, є необґрунтованими, оскільки цей спір виник з приводу проходження та звільнення з публічної служби, а тому до спірних відносин застосовуються положення КАС України, якими встановлено спеціальні строки звернення до адміністративного суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
Такий висновок щодо пріоритету спеціального законодавства, в частині звернення з позовом щодо проходження публічної служби, викладений у постановах Верховного Суду від 16.10.2020 у справі №640/18439/19 та від 29.09.2021 у справі №420/334/19.
49. Таким чином, доводи скаржника, що строк звернення до суду слід було обчислювати з дати вручення йому копії наказу про звільнення або видачі трудової книжки, а не з дати, коли він дізнався або повинен був дізнатися про звільнення з роботи, є безпідставними.
50. Тобто, вирішення питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом не ставиться в залежність від порядку отримання наказів, а вирішується з огляду на факт, коли він дізнався або повинен був дізнатись про порушення такого права.
51. Крім того, Суд вважає правильними висновки суду апеляційної інстанції про те, що ні наявність кримінального провадження, ні перебування під вартою не унеможливлюють звернення позивача до суду за захистом своїх прав через представника у встановлений законом строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатись про порушення такого права.
52. Слід зауважити, що законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.
53. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановлено строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.
54. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
55. Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач був ознайомлений з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності №417 від 13.02.2019 ще 28.02.2018. Судом апеляційної інстанції також зроблено вірний висновок про те, що позивач, перебуваючи на посаді слідчого з особливо важливих справи, мав розуміти наслідки дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби, був обізнаний із Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», в тому числі щодо порядку і строків реалізації наказу №417 від 13.02.2019 про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Крім того, як встановлено судом апеляційної інстанції, у зв`язку з прийняттям наказу №379   о/с від 13.03.2018 позивачу припинено виплату грошового забезпечення, яке проводилося щомісячно. А відтак, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду апеляційної інстанції, що про своє звільнення позивач був обізнаний ще у лютому 2018 року.
56. Доводи скаржника про те, що судом апеляційної інстанції не здійснено належної оцінки того, що відповідач в порушення ч. 3 ст. 47 КЗпП України в день звільнення не видав позивачу копію оскаржуваного наказу та трудову книжку, не беруться Судом до уваги, оскільки предметом адміністративного позову є правомірність прийняття спірного наказу про звільнення, а не дії відповідача щодо ухилення від виконання своїх зобов`язань по відношенню до позивача.
57. В касаційній скарзі позивач посилається на неврахування судом апеляційної інстанції правового висновку, що міститься у постановах Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №815/4532/16 та від 23.05.2018 у справі №820/7112/15, згідно з яким для звернення до суду у справах про звільнення встановлено місячний строк, який обчислюється з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
58. Разом з тим, Верховний Суд визнає такі посилання необґрунтованими, оскільки спірні правовідносини у цій справі та в справах, на які посилається скаржник, не є тотожними та виникли за різних обставин.
59. Так, у справі №815/4532/16 судами встановлено, що позивача було звільнено зі служби в Національній поліції через службову невідповідність шляхом прийняття наказу про його звільнення. Колегія суддів зазначає, що цей наказ не потребував проходження процедури його реалізації, також прийняттю наказу про звільнення не передувало прийняття наказу про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення. Верховний Суд у вказаній справі дійшов висновку про те, що позивач був позбавлений можливості дізнатися про його звільнення до моменту отримання ним витягу зі спірного наказу. У цій же справі, ОСОБА_1 був обізнаний з фактом накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, і прийняття спірного у цій справі наказу відбулося на підставі саме того наказу, з яким позивач був ознайомлений. Тобто, фактично відбулася реалізація наказу №417 від 13.02.2019 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності,  з яким позивач був ознайомлений.
60. У справі №820/7112/15 судами було встановлено, що позивача звільнено із займаної посади та припинено державну службу за порушення присяги державного службовця на підставі пункту 6 частини першої статті 30 Закону України «Про державну службу». Прийняттю відповідного розпорядження передувало проведення перевірки діяльності Харківської обласної державної адміністрації, районних державних адміністрацій Харківської області щодо організації виконання завдань, визначених актами і дорученнями Президента України. При цьому Суд звертає увагу на те, що у вказаній справі, на відміну від обставин у цій справі, розпорядженню про звільнення також не передувало прийняття наказу про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення. Вказане свідчить про неподібність правовідносин з правовідносинами у цій справі, адже позивач у справі №820/7112/15 не міг знати про своє звільнення до моменту видачі йому розпорядження про його звільнення.
61. Отже, посилання позивача на постанови Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №815/4532/16 та від 23.05.2018 у справі №820/7112/15 суд касаційної інстанції визнає необґрунтованим, оскільки обставини вказаних справ не є подібними з обставинами у даній справі.
62. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 339 КАС України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.
63. За таких обставин, касаційне провадження, відкрите з підстави, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, підлягає закриттю.
Керуючись статтями 339, 355, 359 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:
1. Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2020, відкрите на підставі п. 1 ч. 4 ст. 328 КАС України.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук
Ж.М. Мельник-Томенко 
 Н.М. Мартинюк ,
Судді Верховного Суду