Справа № 309/166/22

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        25 травня 2022 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі: 
головуючого-судді: Собослой Г.Г.,
суддів: Джуга С.Д., Готра Т.Ю., 

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Кошельник Богдана Сергіївна на рішення Хустського районного суду від 03 березня 2022 року у справі № 309/166/22 (Головуючий: Волощук О.Я.), - 

В С Т А Н О В И Л А :
У січні 2022 року ТзОВ «АІА Фінанс Груп» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що 04.10.2018 року між ТОВ «АІА Фінанс груп» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання кредиту №1772222 за умовами якого відповідачу надано кредит для особистих потреб у розмірі 2000 грн. строком на 30 днів із кінцевим терміном погашення заборгованості. 
Даний договір укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти), яка опублікована на веб-сайті credit365.ua, підписана електронним цифровим підписом позивача 06.09.2018 року та Заявки на отримання кредиту № 1772222 від 04.10.2018 року на обраних відповідачем умовах, які акцептовані відповідачем 04.10.2018 року, шляхом підписання електронним підписом відповідача.
Згідно п.2.10 кредитного договору позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за кредитом, визначені згідно п.2.8 договору в останній день строку користування кредитом.
Кінцевим термін повернення боржником кредиту та нарахованих відсотків за договором - до 03.11.2018 року.
ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконував і станом на дату складання цієї позовної заяви прострочення відповідачем кредиту становить 1146 днів і за період прострочення повернення кредиту за користування кредитом на відповідача нараховані проценти згідно п.2.11 кредитного договору в розмірі, що нарахована за формулою: проценти у період прострочення = сума кредиту * 1,5%*кількість днів прострочення = 2000 грн. *1,5%*1146 днів = 34380, 00 грн.
Станом на 23 грудня 2021 року заборгованість відповідача відповідно до договору не погашена та становить - 37 265,30 грн., з яких: 2000 грн. - сума кредиту; 443 грн. - проценти; 34 380, 00 грн. - нараховані проценти згідно п.2.11 договору та ч.2 ст. 625 ЦК України; 442 грн. - інфляційні втрати.
Посилаючись на вказані обставини, ТОВ «АІА Фінанс груп» просили стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 37265 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 грн. та 6863,27 грн. витрат за професійну правничу допомогу.
Рішенням Хустського районного суду від 03 березня 2022 року позов ТОВ «АІА Фінанс груп» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «АІА Фінанс груп» заборгованість за кредитним договором №1772222 від 04.10.2018 року, яка станом на 23.12.2021 року становить 37 265,30 грн., з яких: 2 000 грн. - сума кредиту; 443 грн. - проценти; 34 380, 00 грн. - нараховані проценти згідно п.2.11 договору та ч.2 ст. 625 ЦК України; 442 грн. - інфляційні втрати та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 грн.
Не погоджуючись із даним рішенням суду ОСОБА_1 інтереси якого представляє адвокат Кошельник Б.С. подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення як таке, що прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права, так як підстав передбачених чинним законодавством для задоволення позовних вимог немає. Надані позивачем таблиці розрахунків за кредитним договором відображають односторонні арифметичні розрахунки позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум. Позивач не надав до суду належних доказів щодо укладення між сторонами договору та досягнення ними згоди щодо всіх умов кредитного договору, оскільки копія пропозиції (оферти) на укладення договору про надання кредиту, а також правила надання кредиту, які додані до позовної заяви, не містять підпису ОСОБА_1 .. Разом з цим розмір штрафних санкцій є абсолютно не співмірним із зазначеною заборгованістю ОСОБА_1 за основним договором та перевищують розмір заборгованості більше ніж в 17 разів що є несправедливим у розумінні п.5 ч.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та повинен був відмовити у стягненні штрафних санкцій у вигляді штрафу та пені, які перевищують тіло кредиту більше, ніж на 50%.
Також ОСОБА_1 зазначає, що позивачем при зверненні до суду з позовною заявою було пропущено позовну тавність, так як термін для повернення відповідачем кредиту та нарахованих процентів «АІА Фінанс Груп» у своїй позовній заяві зазначає до 03.11.2018 року. До суми в розмірі 2000, 00 грн. тіла кредиту, повинна
застосовуватись загальна позовна давність, а 21 787, 77 грн. є нічим іншим як штрафними
санкціями, нарахованими позивачем, а тому до них має застосовуватись спеціальна позовна давність. Отже, строк звернення до суду за стягненням основного тіла кредиту сплив 03.11.2021 року, а строк звернення до суду за стягненням штрафних санкцій сплив 03.11.2019 року.
Згідно ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 26 квітня 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та надано учасникам справи строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «АІА Фінанс Груп» - Литвинець С.А. просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, так як всі твердження відповідача викладені в апеляційній скарзі не мають будь-яких доказів і ґрунтуються виключно на його власних висновках та міркуваннях.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.
Встановлено, що 04 жовтня 2018 року між ТОВ «АІА Фінанс груп» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання кредиту №1772222 за умовами якого відповідачу надано кредит для особистих потреб у розмірі 2000 грн. строком на 30 днів із кінцевим терміном погашення заборгованості. Грошові кошти було перераховано на рахунок відповідача 04.10.2018 року, що стверджується платіжним дорученням №22905 від 04.10.2018 року із кінцевим терміном погашення заборгованості - 03.11.2018 року.
Договір укладено в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, що опублікована на веб-сайті credit365.ua, підписана електронним цифровим підписом позивача 06 вересня 2018 року та акцептована відповідачем 04.10.2018 року шляхом підписання електронним підписом, вчиненим одноразовим ідентифікатором.
Умови Договору містяться в Розділі III Оферти. Так, п. 1.1 Договору передбачено, що кредитодавець надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит та сплатити нараховані проценти на умовах, передбачених Договором та погодженою кредитодавцем заявкою позичальника.
Згідно з п. 2.10 Договору позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за кредитом, визначені згідно п. 2.8 Договору, в останній день строку користування Кредитом.
Термін для повернення ОСОБА_1 кредиту та нарахованих процентів за Договором було встановлено до 03.11.2018 року. Однак, позичальник у вказаний строк суму кредиту на нараховані проценти за його користування не повернув у зв`язку з чим, станом на 23.12.2021 року, заборгованість відповідача ОСОБА_1 відповідно до договору не погашена та становить - 37265,30 грн., з яких: 2000 грн. - сума кредиту; 443 грн. - проценти; 34380, 00 грн. - нараховані проценти згідно п.2.11 договору та ч.2 ст. 625 ЦК України; 442 грн. -інфляційні втрати.
Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону.
Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином.
Відповідно ч. 1 ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Як вбачається із заявки № 1772222 ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «АІА Фінанс Груп» із проханням надати йому кредит на умовах, обраних ним згідно пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, згідно умов якої: строк кредиту 30 днів, сума кредиту 2000 гривень, процентна ставка - 0.74 % від суми кредиту в день, реальна річна процентна ставка - 269 %, очікувана сукупна вартість кредиту по процентам - 443 гривні, загальна сума до повернення - 2443 гривні і така заявка підписана електронним підписом одноразовим ідентифікатором 04 жовтня 2018 року.
Відповідно до п. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Згідно пунктів 12-13 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно зі ст. 95 ЦПК України.
Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Отже, заявка належним чином підписана відповідачем, і останній був ознайомлений з умовами та правилами надання кредиту, які зобов`язався виконувати, і суд першої інстанції, зважаючи на наявні у матеріалах справи докази, вірно вважав доведеними всі складові кредитної заборгованості.
Щодо твердження ОСОБА_1 про порушення позивачем п. 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» через не співмірність штрафних санкцій та з тілом кредиту, у зв`язку з чим, суд повинен був відмовити у стягненні штрафних санкцій у вигляді штрафу та пені, які перевищують тіло кредиту більше, ніж на 50%, слід зазначити наступне.
ТОВ «АІА Фінанс Груп» вертаючись до суду з позовом просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 37 265,30 грн., з яких: 2000 грн. - сума кредиту; 443 грн. - проценти; 34 380, 00 грн. - нараховані проценти згідно п.2.11 договору та ч.2 ст. 625 ЦК України; 442 грн. - інфляційні втрати.
Тобто, до складу позовних вимог сума нарахованих штрафів або пені за договором не входила, та не пред`являлася.
Натомість, пунктом 2.11 Розділу ІІІ Умов договору передбачено, що починаючи з другого дня за останнім днем строку користування кредитом збільшується наступним чином: процентна ставка за користування кредитом нараховується щоденно і становить 1.5% від суми отриманого позичальником кредиту за кожен день з моменту закінчення строку користування, до моменту фактичного повернення кредиту. Обов`язок сплати процентів згідно даного пункту договору виникає у позичальника в день, наступний за днем їх нарахування.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Так, відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Отже, враховуючи, що позичальником було порушено умови укладеного між сторонами кредитного договору, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Щодо пропуску позивачем позовної давності, на що у своїй апеляційній скарзі посилається ОСОБА_1 , то необхідно звернути увагу на наступні обставини.
Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ч. 1 ст. 257 Цивільного кодексу України (надалі - «ЦК України»), загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Частинами 3, 4 ст. 257 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Як вбачається з матеріалів справи, 03 лютого 2022 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги заперечив. Проте, жодним чином відповідач свої заперечення не обґрунтував, і до суду із заявою про застосування строків позовної давності не звертався.
Згідно частин 1, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги щодо пропуску позивачем строків позовної давності колегія суддів відхиляє.
Рішення суду є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги, не спростовують висновки суду першої інстанції, а тому підстав для його зміни чи скасування не має.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Кошельник Богдана Сергіївна залишити без задоволення.
Рішення Хустського районного суду від 03 березня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного текста судового рішення
Повний текст постанови складено - 25 травня 2022 року.

Головуючий
       
Судді: