УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №289/2417/21 Головуючий у 1-й інст. Кириленко О. О. 
Категорія 70 Доповідач Борисюк Р. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2022 року 
       Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді         Борисюка Р.М.,
суддів         Галацевич О.М., Микитюк О.Ю,
з участю секретаря 
судового засідання         Гарбузюк Ю.І. 
розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників у м. Житомирі  цивільну справу №289/2417/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та зміну розміру стягуваних аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 25 січня 2022 року,  ухвалене під головуванням судді Кириленка О.О. у м. Радомишлі,

в с т а н о в и в :
У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із даним позовом, в якому просила змінити спосіб та розмір присуджених аліментів, які стягуються на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі судового наказу Чуднівського районного суду Житомирської області від 08.06.2018 з 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до твердої грошової суми в розмірі 3000,00 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування позову зазначала, що присуджений розмір аліментів є недостатнім для належного забезпечення дитини, оскільки позивач є інвалідом третьої групи та не працевлаштована, перебуває на обліку як безробітна особа. Зазначила, що після присудження Чуднівським районним судом у червні 2018 року аліментів на користь сина, змінився матеріальний стан відповідача, який неофіційно працює в м. Києві майстром-електриком та займається наданням послуг, пов`язаних з установленням електричних мереж і отримує стабільний дохід та заробіток, однак жодної матеріальної допомоги на утримання сина не надає.
Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 25 січня 2022 року позов задоволено частково. Змінено спосіб стягнення та розмір аліментів, стягуваних на підставі судового наказу Чуднівського районного суду Житомирської області від 08.06.2018 з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на стягнення в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.12.2021 та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вирішено питання судових витрат.
Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що постановлене порушенням норм матеріального права, судом дана неправильна оцінка зібраним по справі доказам, вона одна не може забезпечити належний рівень життя дитини, оскільки ніде не працевлаштована, так як являється особою з інвалідністю 3-ї групи. Їй протипоказана важка фізична праця з довготривалою ходою та перебуванням на ногах. Відповідач, як батько, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн., так як він працює та має постійний дохід і не має інших осіб на утриманні. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах ст. 367 ЦПК України, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга повинна бути залишена без задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
       Судом встановлено, що сторони по справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8). Рішенням Чуднівського районного суду Житомирської області від 25.04.2019 шлюб сторін розірвано, який був зареєстрований 20.07.2010 (а.с.6-7).
Дитина проживає разом з матір`ю в АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Чуднівської міської ради Житомирської області від 02.12.2021 (а.с.9).
Судовим наказом Чуднівського районного суду Житомирської області від 08.06.2018 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с.5).
       Частково задовольняючи позов ОСОБА_1 про зміну способу та розміру стягуваних аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що після винесення судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина відбулась зміна матеріального становища обох батьків дитини, тому із врахуванням інтересів дитини з відповідача надалі слід стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.
       Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції, мотивуючи таким.
Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема, статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.
Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно із частиною першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Виходячи із системного аналізу статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 СК України). 
За приписами статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі") (постанова Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13).
Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
За положеннями частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Як випливає із матеріалів справи після винесення судового наказу 08.06.2018  відбулись зміни у матеріальному становищі обох сторін. Так, відповідач ОСОБА_2  з 05.10.2021 офіційно не працює (а.с.37), має мінливий дохід (а.с.26). Водночас  він є працездатною, фізично здоровою особою, що здатна забезпечувати належний рівень утримання, як себе, так і малолітньої дитини. Позивачка  перебуває на обліку як безробітна в Чуднівській районній філії Житомирського обласного центру зайнятості з 04.11.2021 (а.с.11) та є особою з інвалідністю третьої групи (а.с.12).
Разом з тим суд першої інстанції обґрунтовано вважав безпідставними посилання позивачки про те, що відповідач неофіційно працює в м.Києві та отримує стабільний дохід, оскільки доказів на підтвердження цих обставин суду не надано, а її доводи що ОСОБА_2 жодним чином матеріально не допомагає синові, спростовуються наданими письмовими доказами (а.с.38-73), а відтак відповідні посилання в апеляційній скарзі є неспроможними.
Отже при вирішенні цього спору місцевий суд врахував усі істотні обставини, що впливають на визначення способу і розміру аліментів та максимально врахував інтереси дитини у даних обставинах.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права. Підстав для скасування рішення суду не вбачається. 
Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 25 січня 2022 року без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий                                Судді