ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА

04 травня 2022 року 
м. Київ
справа № 520/4810/2020
адміністративне провадження № К/9901/28230/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Яковенка М. М.,
суддів - Дашутіна І. В., Шишова О. О., 
розглянувши в письмовому провадженні у касаційній інстанції 
заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Агросвіт» про ухвалення додаткової постанови у справі № 520/4810/20
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Агросвіт» (далі - ТОВ «ТД «АГРОСВІТ») до Головного управління ДПС у Харківській області, Державної податкової служби України про визнання бездіяльності протиправною та стягнення бюджетного відшкодування податку на додану вартість,
УСТАНОВИВ:
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24 червня 2020 року позовні вимоги ТОВ «ТД «АГРОСВІТ» задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Харківській області та Державної податкової служби України, що полягає у невнесені заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Агросвіт» про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість до реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість.
Стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ «ТД «Агросвіт» суму бюджетного відшкодування у розмірі 20 541 666,66 грн.
Стягнуто на користь ТОВ «ТД «Агросвіт» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області судовий збір у розмірі 10 510, 00 грн.
Стягнуто на користь ТОВ «ТД «Агросвіт» за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України судовий збір у розмірі 10 510, 00 грн.
Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20 липня 2020 року заяву ТОВ «ТД «Агросвіт» про ухвалення додаткового судового рішення щодо вирішення питання розподілу судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу) у справі № 520/4810/2020 задоволено.
Стягнуто на користь ТОВ «ТД «Агросвіт» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області витрати на правничу допомогу у розмірі 125   000,00 грн.
Стягнуто на користь ТОВ «ТД «Агросвіт» за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України витрати на правничу допомогу у розмірі 125   000,00 грн.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2021 року рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24 червня 2020 року у справі № 520/4810/2020 та додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20 липня 2020 року у справі № 520/4810/2020 скасовано та прийнято нову постанову, якою відмовлено в задоволенні позовних вимог.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду апеляційної інстанції, 02 серпня 2021 року позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просив скасувати постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2021 року, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24 червня 2020 року у справі № 520/4810/2020 та додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20 липня 2020 року у справі № 520/4810/2020 залишити в силі.
Постановою Верховного Суду від 11 квітня 2022 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Агросвіт» задоволено частково.
Постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2021 року у справі № 520/4810/2020 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання бездіяльності відповідачів протиправною щодо невнесення до Реєстру заяв повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість даних щодо наявності узгодженої суми бюджетного відшкодування ПДВ позивачу за декларацією за травень 2019 року скасовано, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24 червня 2020 року у цій частині залишено в силі.
У іншій частині постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2021 року у справі № 520/4810/2020 залишено без змін.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Агросвіт» звернулося до Верховного Суду із заявою про ухвалення додаткової постанови щодо розподілу судових витрат, оскільки суд касаційної інстанції це питання не вирішив. У зв`язку із зазначеним позивач просить:
ухвалити додаткову постанову у справі № 520/4810/2020, котрою розподілити судові витрати, понесені ТОВ «ТД «АГРОСВІТ» (ідентифікаційний код 38158635) у суді першої інстанції, на професійну правничу допомогу в розмірі 250 319,00 грн. (двісті п`ятдесят тисяч триста дев`ятнадцять грн. 00 коп.) та судовий збір в розмірі 21 020,00 грн. (двадцять одна тисяча двадцять грн. 00 коп.);
ухвалити додаткову постанову у справі № 520/4810/2020, котрою розподілити судові витрати, понесені ТОВ «ТД «АГРОСВІТ» (ідентифікаційний код 38158635) у суді апеляційної інстанції, на професійну правничу допомогу в розмірі 118 811,00 грн. (сто вісімнадцять тисяч вісімсот одинадцять грн. 00 коп.);
ухвалити додаткову постанову у справі № 520/4810/2020, котрою розподілити судові витрати, понесені ТОВ «ТД «АГРОСВІТ» (ідентифікаційний код 38158635), у суді касаційної інстанції на професійну правничу допомогу у розмірі 150 500,00 грн. (сто п`ятдесят тисяч п`ятсот грн. 00 коп.) та сплачений позивачем судовий збір у розмірі 42 040,00 грн. (сорок дві тисячі сорок грн. 00 коп.).
Окрім того, у матеріалах вказаної заяви є докази направлення спірної заяви з додатками відповідачам. Проте станом на день розгляду письмових заперечень до Верховного Суду не надходило, що не перешкоджає подальшого її розгляду.
Розглянувши подану заяву, вивчивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що подана заява підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до вимог підпункту б пункту 2 частини першої статті 356 КАС України постанова суду касаційної інстанції складається з: описової частини із зазначенням: нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення.
Статтею 132 КАС України визначено види судових витрат. Так, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно із частинами першою - третьою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За приписами частини четвертої статті 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною п`ятою статті 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частин шостої та сьомої статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно із частиною сьомою статті 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
За приписами частини дев`ятої статті 139 КАС України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
У поданій заяві позивач просить суд касаційної інстанції ухвалити додаткову постанову у справі № 520/4810/2020, котрою розподілити судові витрати, понесені ТОВ «ТД «АГРОСВІТ» (ідентифікаційний код 38158635) на професійну правничу допомогу у суді першої в розмірі 250 319,00 грн. у суді апеляційної інстанції в розмірі 118 811,00 грн., у суді касаційної інстанції у розмірі 150 500,00 грн.
На підтвердження вказаних розмірів понесених витрат у суді першої, апеляційній та касаційній інстанцій, в матеріалах справи наявні: 
- Договір бн про надання правничої допомоги від 02 січня 2020 року, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Лоу Уолвс» в особі голови Крайза Олександра Ігоровича (у якості адвоката) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Агросвіт» (у якості клієнта) укладено договір про надання правничої допомоги, відповідно підпункту 1.1 1 розділу вказаного договору предметом договору є надання правової допомоги у обсязі та на умовах передбачених договором; 
- додаток до договору від 02 січня 2020 року;
- додаткова угода від 29 червня 2021 року до договору про надання правової допомоги від 02 січня 2020 року;
- додаткова угода № 3 від 02 листопада 2020 року до договору про надання правової допомоги від 02 січня 2020 року
- додаткова угода від 01 липня 2021 року до договору про надання правової допомоги від 02 січня 2020 року
- акти прийому-здачі наданих послуг (від 25 червня 2020 року у суді першої інстанції, від 25 травня 2021 року у суді апеляційної інстанції, 12 квітня 2022 року у суді касаційної інстанції) за договором про надання правової допомоги від 02 січня 2020 року;
- платіжне доручення від 25 червня 2020 № 6 у сумі 250   319,00 за сплату послуг по договору від 02 січня 2020 року у суді першої інстанції.
Згідно актів приймання-передачі наданих послуг адвокатом надані наступні послуги: 
у суді першої інстанції:
складання позову у справі - 99 183,00 грн. за 10,5 годин затраченого часу, 
надання усних консультацій без вивчення документів у справі 9446,00 грн. за одну годину затраченого часу, 
надання усних консультацій з вивченням документів у справі 42 507,00 грн. за 4,5 годин затраченого часу, 
аналіз судової практики у справі 66 122,00 грн. за 7 годин затраченого часу, 
ознайомлення з матеріалами справи 4723,00 грн. за 1 годину затраченого часу, 
участь у трьох засіданнях 28 338,00 грн. за 3 години затраченого часу;
у суді апеляційної інстанції:
написання відзиву у справі № 520/4810/2020 - 37 784,00 грн. за чотири години затраченого часу;
ознайомлення з матеріалами справи - 4   723,00 грн. за одну годину затраченого часу;
надання консультацій з вивченням документів - 18   892,00 грн за три години витраченого часу;
надання консультацій без вивчення документів - 28   338,00 грн. за одну годину затраченого часу;
участь у 4 судових засіданнях - 48   000 грн за чотири години затраченого часу;
у суді касаційної інстанції:
написання касаційної скарги у справі № 520/4810/2020 - 96 000 грн. за вісім годин затраченого часу;
аналіз судової практики - 24   000 грн. за дві години витраченого часу;
надання консультацій з вивченням документів - 12   000,00 грн за одну годину витраченого часу;
надання консультацій без вивчення документів - 12   000,00 грн. за одну годину затраченого часу;
надання консультацій без вивчення документів - 6   500,00 за 0,5 годин витраченого часу.
Дослідивши наведені вище документи суд касаційної інстанції дійшов висновку проте, що витрати на правничу допомогу за такі послуги є неспівмірними та надміру завищеними, оскільки час та їх обсяг, який був витрачений адвокатом на написання та подання позову, відзиву на апеляційну скаргу, касаційної скарги по цій справі, а також інших послуг вочевидь не відповідає складності спору та задоволеним вимогам. 
Колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що склад та розмір судових витрат, зокрема, на професійну правничу допомогу та/або проведенням експертизи, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, а також документи, що свідчать про оплату експертизи, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження судових витрат, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Суд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.
Верховний Суд неодноразово висловлював позицію (зокрема, у постановах від 20 травня 2020 року у справі №240/3888/19, від 31 березня 2020 року у справі №726/549/19, від 11 грудня 2019 року у справі №2040/6747/18), що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. При визначенні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката застосуванню підлягає частина п`ята статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
Суд зазначає, що визначений та погоджений розмір гонорару (витрати на професійну правничу допомогу) між стороною справи та на давачем послуг адвокатом (адвокатським об`єднанням, тощо) може бути будь - яким, але ж він повинен бути цілком розумним та співрозмірним.
Питання навантаження, що складає суть характеру спору та заявлених вимог не завжди залежить від сум заявлених вимог майнового характеру, які можуть на перший погляд бути великими. Не завжди складність характеру спору залежить від суми заявлених вимог про відшкодування, що складають ціну позову.
Наданий адвокатом акт прийому-здачі наданих послуг утримує більш загальний опис послуг, а також необґрунтовано велику кількість витраченого часу для надання цих послуг. Зокрема з матеріалів справи не можливо побачити як адвокат доводить те, що на аналіз судової практики у справі ним витрачено 9 годин або яким документом зафіксовано надання клієнту усних консультацій протягом 12 годин у продовж усього розгляду справи.
Суд звертає увагу на те, що на позивача як учасника справи з метою розподілу судових витрат процесуальним законом покладено обов`язок підтвердити належними доказами розмір витрат на правничу допомогу, в тому числі й надати детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Також, позивачем не надано до суду доказів про відсутність у штаті позивача юрисконсульта та/або адвоката та потреби у професійній правничій допомозі адвоката, не надано доказів розумної економічної причини (ділової мети) щодо взаємовідносин з адвокатським об`єднанням та виправданість значних витрат на правничу допомогу.
Щодо такої послуги як написання відзиву на апеляційну скаргу, слід зазначити, що за приписами Кодексу адміністративного судочинства України не є обов`язковою. Відповідно до положень статті 134 КАС України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Позивачем не надано належних та достатніх доказів якими підтверджувався б розмір витрат, як окремої послуги на заявлену суму.
Крім того, суд вважає завищеною погодинну оплату представників позивача за участь в судових засіданнях, зокрема, у суді першої інстанції. З трьох протоколів судових засідань вбачається, що участь представників позивача в судовому засіданні разом склала 2 години, тоді як у акті прийому-передачі наданих послуг у суді першої інстанції за участь у трьох судових засіданнях вказано три години затраченого часу.
Судом також прийнято до уваги, що у цій справі оскаржується судові рішення категорія адміністративних справ, яких є поширеною, а, отже, не потребує витрат значних зусиль при здійсненні професійної правничої допомоги. Також, суд касаційної інстанції вважає вартість таких послуг і робіт правничої допомоги, зазначену у наданих до суду документах, не співмірною з фактично виконаними послугами та роботами.
З огляду на це, суд касаційної інстанції вважає, що позивачем документально та нормативно не обґрунтовано кількість витраченого часу щодо надання професійної правничої допомоги, а тому сума судових витрат на професійну правничу допомогу, яку позивач просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів, підлягає зменшенню за відсутністю ознак співмірності, визначених статтею 134 КАС України.
При визначенні загального розміру, Суд також враховує ті обставини, що заявлені позовні вимоги які складались з вимог немайнового характеру та майнового характеру, були задоволені частково, а тому розподіл здійснених позивачем у трьох судових інстанціях витрат на правову допомогу підлягає з урахуванням пропорційності до задоволених вимог.
Суд зазначає, що враховуючи наявність деяких доказів щодо обсягу, вартості та співрозмірності заявлених до компенсації витрат на професійну правничу допомогу, витрати позивача з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також час, який міг би витратити адвокат на підготовку позову, ознайомлення з матеріалами справи та з урахуванням факту участі представника в судових засіданнях, справедливим та співрозмірним є призначення компенсації витрат на професійну правничу допомогу усього в сумі 30 000,00 грн. пропорційно на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єктів владних повноважень з Головного управління ДПС у Харківській області у сумі 15 000 грн. та Державної податкової служби України у сумі 15 000 грн.
При розгляді питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, варто взяти до уваги позицію ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії». Так, ЕСПЛ наголосив, що відшкодовуванню підлягають лише витрати, які мають розумний розмір.
Як зазначено ЄСПЛ у п. 268 Рішення по справі «ЕазіЛУезІ АІІіапсе Ьішіїед» проти України» від 23.01.2014 (Заява № 19336/04): «Згідно з практикою Суду, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були Фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Войаггі V. Паїу) [ВП], заява №34884/97, п.ЗО, ЕСНК 1999-V).».
Аналогічну практику вирішення питання судових витрат застосовано ЄСПЛ у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пп. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004.
Щодо сплаченого позивачем судового збору у розмірі 21 020,00 грн у суді першої інстанції та у розмірі 42 040,00 грн у суді касаційної інстанції.
Так, порядок розподілу судових витрат визначено у статті 139 КАС України.
За правилами частин першої, шостої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат
Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Матеріалами справи підтверджено, що за подання позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 21   020,00 грн, що підтверджується квитанцією від 23 квітня 2020 року № 1; 
за подання касаційної скарги - 42   040,00 грн, що підтверджується квитанцією від 16 серпня 2021 року № 7.
Слід звернути увагу на те, що у цій справі заявлено позов юридичною особою у 2020 році, який містить вимоги одночасно немайнового та майнового характеру. Як вбачається з постанови Верховного Суду від 11 квітня 2022 року, Суд частково задовольнив касаційну скаргу позивача, внаслідок чого, скасовано постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог, які є немайнового характеру та в цій частині залишено без змін рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.
Підпунктом 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (далі - Закон України № 3674-VI) визначено, що за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI в редакції, чинній на час звернення позивача до суду, за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою, розмір судового збору складав 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою-під, розмір судового збору складав 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» визначено, що станом на 01 січня 2020 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2102,00 грн.
Таким чином, ставка судового збору, що підлягає сплаті за звернення з цим позовом в частині вимог немайнового характеру, складає 2102,00 грн., а за касаційною скаргою - 4204,00 грн. (2102 * 200%).
Отже, оскільки постановою Верховного Суду від 11 квітня 2022 року частково задоволено касаційну скаргу позивача: скасовано постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог, які є немайнового характеру та в цій частині залишено без змін рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, а також враховуючи те, що питання про розподіл судових витрат у зазначеній постанові Судом не вирішено, Суд вважає, що сплачена позивачем сума судового збору у загальному розмірі 6306,00 грн (2102,00 грн за подання позовної заяви та 4204,00 грн - за подання касаційної скарги) повинна бути стягнута на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єктів владних повноважень пропорційно - Головного управління ДПС у Харківській області у сумі 3153,00 грн. та Державної податкової служби України у сумі 3153,00 грн.
Керуючись статтями 139, 252, 345, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Агросвіт» про ухвалення додаткової постанови у справі № 520/4810/2020 задовольнити частково.
Прийняти додаткову постанову у справі № 520/4810/2020.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Агросвіт» (61057, м. Харків, вул. Сумська, буд. 6;кв. 9, ЄДРПОУ - 38158635) суму сплаченого судового збору у розмірі 3153 грн 00 коп (три тисячі п`ятдесят три гривні 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДПС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 46, ЄДРПОУ - 43143704).
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Агросвіт» (61057, м. Харків, вул. Сумська, буд. 6;кв. 9, ЄДРПОУ - 38158635) суму сплаченого судового збору у розмірі 3153 грн 00 коп (три тисячі п`ятдесят три гривні 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Державної податкової служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8, ЄДРПОУ - 43005393).
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Агросвіт» (61057, м. Харків, вул. Сумська, буд. 6;кв. 9, ЄДРПОУ - 38158635) суму витрат на правничу допомогу у розмірі 15 000 грн 00 коп (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДПС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 46, ЄДРПОУ - 43143704).
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Агросвіт» (61057, м. Харків, вул. Сумська, буд. 6;кв. 9, ЄДРПОУ - 38158635) суму витрат на правничу допомогу у розмірі 15 000 грн 00 коп (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Державної податкової служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8, ЄДРПОУ - 43005393).
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач:                                                                      М. М. Яковенко
Судді:                                                                                          І. В. Дашутін
                                                                                          О. О. Шишов