Постанова                                    
Іменем України                              
 
26 квітня 2022 року                                  
м. Київ
 
справа № 500/3079/18
 
провадження № 61-1034св22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д. 
суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А.         (суддя-доповідач), 
 
учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Злагода»,
відповідач -  ОСОБА_1 , 
третя особа - Селянське (фермерське) господарство «ОСОБА_2,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Арнаутом Андрієм Георгійовичем, на постанову Одеського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року у складі колегії суддів: Заїкіна А. П.,                 Князюка О. В., Погорєлової С. О.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.     Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У травні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Злагода» (далі - ТОВ «Злагода») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Селянське (фермерське) господарство «ОСОБА_2» (далі - СФГ «ОСОБА_2»), про визнання договору недійсним та стягнення збитків.
 
Позовна заява мотивована тим, що 01 липня 2008 року між ним та ОСОБА_1 було укладено договір оренди земельних ділянок загальною площею 10,6745 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зазначений договір був укладений строком на 10 років та зареєстрований уповноваженим на те органом та       у встановленому порядку.
 
Посилалося на те, що з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно товариство дізналося про те, що ОСОБА_1 , не розірвавши договір оренди від 01 липня 2008 року (строк дії якого не закінчився),                   13 лютого 2017 року уклала договори оренди земельних ділянок                             з СФГ «Чабана Петра Григорійовича», який засіяв земельну ділянку соняшником.
 
Вважало, що на підставі положень статті 28 Закону України «Про оренду землі» має право на відшкодування збитків внаслідок невиконання орендодавцем умов, визначених договором оренди землі. 
 
Стверджувало, що розмір неотриманого ним доходу з орендованої ним земельної ділянки становить 263 019,68 грн
 
Ураховуючи наведене, ТОВ «Злагода» просило суд:
- визнати недійсним договір оренди, укладений 13 лютого 2017 року між СФГ «ОСОБА_2» та  ОСОБА_1 щодо оренди земельної ділянки, площею 5,203 га, кадастровий номер 53122082900:01:004:0075;
- визнати недійсним договір оренди, укладений 13 лютого 2017 року між СФГ «ОСОБА_2» та ОСОБА_1 щодо оренди земельної ділянки площею 5,4715 га кадастровий номер 5122082900:01:004:0074; 
- стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Злагода» неотриманий дохід в розмірі 263 019,68 грн.
 
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
 
Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 липня 2021 року позов ТОВ «Злагода» залишено без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.
 
Ухвала районного суду мотивована тим, що у судове засідання, призначене на 12 травня 2021 року, представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи належно повідомлений, що підтверджено розпискою представника (том 2, а. с. 63). До суду надійшла заява від 07 травня           2021 року про відкладення розгляду справи у зв`язку з розірванням                       в односторонньому порядку договору про надання правничої допомоги між АО «Славицька та Партнери» і ТОВ «Злагода», а також хворобою та знаходженням на лікуванні адвоката Златєва П. Д., який здійснює представництво інтересів ТОВ «Злагода» (том 2, а. с. 68-69).
 
Крім того, у судове засідання, призначене на 02 липня 2021 року, представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи належно повідомлений, що підтверджено повідомленням про вручення поштового відправлення (том 2, а. с. 74). До суду надійшла заява представника позивача - адвоката Ягунова Д. В. від 01 липня 2021 року про відкладення розгляду справи для ознайомлення з матеріалами справи та вирішення питання про самовідвід та відвід судді (том 2, а. с. 75-79).
 
Районний суд зазначив, що у судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи належно повідомлений, від представника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, у разі неявки позивача просив залишити позов без розгляду (том 2, а. с. 80).
У судове засідання представник третьої особи не з`явився, про час та місце розгляду справи належно повідомлений, від представника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, у разі неявки позивача просив залишити позов без розгляду (том 2, а. с. 81).
 
Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 липня 2021 року у задоволенні заяви представника позивача про самовідвід та відвід судді відмовлено (том 2, а. с. 83-84).
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції 
 
Постановою Одеського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року апеляційну скаргу ТОВ «Злагода» задоволено частково.
Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 липня  2021 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що висновки суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позову без розгляду є помилковими, оскільки суд допустився формального підходу до вирішення питання про залишення позову без розгляду, не врахувавши тривале знаходження справи на розгляді у суді, накопичення великої кількості матеріалів по справі, не прийняв до уваги положення статті 265 ЦК України.
 
Короткий зміст вимог касаційних скарг
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 липня 2021 року.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що висновки суду апеляційної інстанції про неправильне застосування районним судом норм процесуального права є неправильними, отже, оскаржувана постанова підлягає скасуванню.
 
Підставою касаційного оскарження зазначеного судового рішення ОСОБА_1 вказує те, що апеляційним судом неповно з`ясовані фактичні обставини справи, неправильно досліджені та оцінені наявні                          у справі докази, що призвело до скасування законної ухвали суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду. Зазначає, що представники позивача у судові засідання, призначені на 12 травня                  2021 року та 02 липня 2021 року, повторно, не з`явилися без поважних причин, що є підставою для застосування наслідків, передбачених положеннями пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України. Вважає,                що судом апеляційної інстанції не застосовано правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі                            № 310/12817/13, від 22 вересня 2021 року у справі № 465/205/17 та                 від 28 жовтня 2021 року у справі № 465/6555/16-ц.
 
Відзив на касаційну скаргу учасник справи не подав.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
У січні 2022 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 лютого 2022 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі, витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.
 
У лютому 2022 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 квітня 2022 року справу призначено до розгляду.
 
Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
  
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
 
Відповідно до абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга  ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.
 
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд                       і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
 
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає   права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної                       в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
 
Згідно із частинами першою та другою статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні.
Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.
 
За змістом пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
 
Аналіз змісту пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України свідчить про те, що суд може залишити позовну заяву без розгляду з цієї підстави лише   в тому випадку, якщо позивач, який був належним чином повідомлений про час слухання справи, повторно не з`явився саме в судове засідання, а не      в підготовче засідання.
 
До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2019 року у справі № 759/15271/17 (провадження № 61-14373св19),                       від 11 березня 2020 року у справі № 761/8849/190 (провадження                           № 61-21428 св19), від 01 вересня 2021 року у справі № 757/54510/17, провадження № 61-2858св21 та інших.
 
Така правова позиція у застосуванні вказаної норми процесуального права є незмінною.
 
Під час розгляду справи районним судом проведено наступні процесуальні дії:
- ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, від 25 травня 2018 року у складі судді Швеця В. М. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 
Підготовче судове засіданні призначено на 11 липня 2018 року. 
Справа шість разів призначалася до розгляду у судовому засіданні, відкладалася у зв`язку із неявкою учасників справи у судові засідання, одного разу - у зв`язку із знаходженням судді у відпустці, одного разу -               у зв`язку із знаходженням судді у кримінальному процесі (том 1, а. с. 48, 72, 246, том 2, а. с. 8, 15, 16);
- протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 березня 2020 року, проведеного у зв`язку із зміною спеціалізації суддею Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Швеця В. М. згідно рішення зборів суддів № 5 від 11 березня 2020 року, визначено головуючого суддю по справі - суддю Смокіну Г. І. (том 2,                а. с. 17);
- ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області                        від 16 березня 2020 року у складі судді Смокіної Г. І. справу прийнято до провадження в загальному позовному провадженні (том 2, а. с. 18).
Справа неодноразово призначалася до розгляду у судовому засіданні (вісім разів).
Відкладалася у зв`язку із неявкою учасників справи у судові засідання,             у зв`язку із знаходженням судді у відпустці (том 2, а. с. 18, 21, 23, 25, 27, 35, 36, 43, 47).
- ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08 лютого 2021 року закрито підготовче провадження у справі. 
Справу призначено до судового розгляду у судовому засіданні на 22 березня 2021 року на 15 год. 00 хв. (том 2, а. с. 52);
- ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 липня 2021 року у задоволенні заяви представника ТОВ «Злагода» про самовідвід та відвід судді відмовлено;
- ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 липня 2021 року позов ТОВ «Злагода» до  ОСОБА_1 ,третя особа - СФГ «ОСОБА_2», про визнання договору недійсним та стягнення збитків залишено без розгляду (том 2, а. с. 74).
 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позову без розгляду з огляду на таке.
 
Згідно із частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
 
Частинами першою, другою, п`ятою статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
 
Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:
1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання;
2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;
3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;
4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження;
5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.
 
У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
 
Системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне.
 
Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду.
 
Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.
 
Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними.
 
Отже, згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.
 
Правове значення в такому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.
 
З огляду на зазначене, районний суд, встановивши, що ТОВ «Злагода», будучи належним чином повідомлене про дату, час та місце розгляду справи, його представники повторно не з`явилися в судове засідання місцевого суду, призначене на 02 липня 2021 року і від них не надходило заяв про розгляд справи за їх відсутності, дійшов правильного висновку про залишення позовної заяви ТОВ «Злагода» без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.
 
Подання представником позивача - адвокатом Ягуновою Д. В. 01 липня 2021 року заяви про відкладення розгляду справи для ознайомлення з матеріалами справи та вирішення питання про самовідвід та відвід судді додатково свідчить про обізнаність позивача та його представника про судовий розгляд справи, призначений на 02 липня 2021 року. При цьому суд не обмежував право позивача та його представника на ознайомлення з матеріалами справи до судового розгляду справи.
 
Пунктом 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня             2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам роз`яснено, що суд зупиняє або закриває провадження у справі чи залишає заяву без розгляду з підстав, передбачених відповідно статтями 201, 202, 205,                    207 ЦПК, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.
 
За змістом вказаних положень цивільного процесуального законодавства суд повинен постановити ухвалу про залишення заяви без розгляду за наявності одночасно наступних умов: позивач повторно послідовно не з`явився в судове засідання; при цьому позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце вказаних засідань; від позивача не надійшло клопотання про розгляд позовної заяви за його відсутності.
 
Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).
 
У пункті 3 частини першої статті 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб. При цьому учасники справи зобов`язані, зокрема, виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; та виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строк.
 
Ураховуючи наведене, районний суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.
 
Відповідно до частини третьої та четвертої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються                     у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.
 
Скасовуючи ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області   від 02 липня 2021 року, суд апеляційної інстанції, у порушення статей 89, 263-265 ЦПК України, не забезпечив повного та всебічного розгляду справи, належно не встановив усі необхідні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
 
Відповідно до частини першої статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
 
Оскільки під час дослідження доказів та встановлення фактів у справі суд першої інстанції не порушив норм процесуального права, рішення суду є законним і обґрунтованим.
 
Установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції відповідно до статті 413 ЦПК України скасовує постанову Одеського апеляційного суду від 23 грудня  2021 року скасувати та залишає в силі ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 липня 2021 року.
 
Щодо судових витрат 
 
Згідно з підпунктом «б» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
 
У частині тринадцятій статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
При поданні касаційної скарги ОСОБА_1 було сплачено 496,20 грн судового збору, що підтверджується доданим до скарги платіжним дорученням.
 
Оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 була задоволена, судовий збір у сумі 496,20 грн за касаційний розгляд справи, підлягає поверненню               ТОВ «Злагода»на користь ОСОБА_1 .
 
Керуючись статтями 400, 402, 406, 409, 413, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Арнаутом Андрієм Георгійовичем задовольнити.
 
Постанову Одеського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року скасувати та залишити в силі ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 липня 2021 року.
 
Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «Злагода»                 (ЄДРПОУ 31774735) на користь ОСОБА_1                 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати за сплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень                 20 копійок.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий     Судді:	Д. Д. Луспеник     І. А. Воробйова     Б. І. Гулько     Г. В. Коломієць     Р. А. Лідовець