Дата документу 31.05.2022 Справа № 334/2857/19

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Справа № 22-ц/807/619/22                        Головуючий у 1-й інстанції: Козлова Н.Ю.
Є.У.№  334/2857/19                                         Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 року                                                        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого:         Кочеткової І.В.,
суддів:                 Дашковської А.В.,
                        Кримської О.М.,
секретар:         Рикун А.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву  ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26 листопада 2021 року,
В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2021 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій зазначив, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19.06.2019 у справі № 334/2857/19 з нього на користь ОСОБА_2 ,Ж яка змінила прізвище на ОСОБА_3 , стягнуто аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частки усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення сином 23-х років, за умови, що він буде продовжувати навчання. На виконання цього рішення 23.07.2019 судом видано виконавчий лист №334/2857/19, який не пред`являвся до примусового виконання, оскільки із його заробітку за його заявою від 08.07.2019 бухгалтерія заводу здійснювала відрахування на банківський рахунок сина. 30.06.2021 син закінчив навчальний заклад та отримав диплом молодшого спеціаліста. Посилаючись на вказані обставини, просив суд на підставі ст.432 ч.2 ЦПК України визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26 листопада 2021 заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Судове рішення мотивовано тим, що син боржника  ОСОБА_4  продовжує навчання у вищому навчальному закладі, а отже обов`язок заявника зі сплати аліментів ще не припинився.        
Не погоджуючись з ухвалою суду,  ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись напорушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову - про задоволення його заяви. Вважає, що суд безпідставно та в порушення норм процесуального права відмовив у задоволені його заяви, оскільки невірно встановив дійсні обставини, не дав належної оцінки наданим доказам.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 зазначає, що оскаржуване рішення є законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги - неспроможними, оскільки зводяться до намагання переглянути судове рішення про стягнення аліментів на повнолітню дитину у спосіб, не передбачений законом.
В засідання апеляційного суду належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи26.04.2022 і 31.05.2022 стягувач і боржник не з`явилися, що за положенням ч.3 ст. 432 ЦПК України не є перешкодою для розгляду заяви. 
Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представника ПРаТ «Украграфіт» перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб)це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з ч. 1ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
На підставі ч. 2ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові і процесуальні.
До матеріально-правових відносяться: припинення зобов`язання внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язання переданням відступного, зарахуванням за домовленістю сторін, прощення боргу.
Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню), у випадку зміни чи скасування рішення в апеляційному чи касаційному порядку, або у зв`язку з нововиявленими обставинами; виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке не підлягає примусовому виконанню; помилкова видача виконавчого листа, якщо після видачі такого листа в справі рішення суду було скасоване; видача виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
На суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.
Встановлено, що  рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19.06.2019 у справі № 334/2857/ стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частки усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення сином 23-х років, а саме до 06.03.2024у, за умови, що він буде продовжувати навчання (а.с.36).
23.07.2019 судом видрано виконавчий лист №334/2857/19, який не пред`являвся стягувачем до примусового виконання, оскільки відповідні відрахування із заробітку боржника здійснювалися на підставі його заяви за місце роботи (а.с.59).
Згідно довідки №29/19 від 09.04.2019 Запорізького Коледжу економіки та інформаційних технологій ОСОБА_4 навчався в учбовому закладі термін навчання з 01.09.2017 по 30.06.2021 (а.с.4).
ОСОБА_4 закінчив навчання у Запорізькому Коледжі економіки та інформаційних технологій та отримав диплом молодшого спеціаліста серії НОМЕР_1 (а.с.64).
Згідно довідки №04/21 від 01.09.2021 ОСОБА_4 є студентом 2 курсу Запорізького інституту економіки та інформаційних технологій IV рівня акредитації денної форми навчання інженерного факультету. Строк навчання з 01.09.2021 по 30.06.2024 (а.с.66).
Боржник ОСОБА_1 у своїй заяві про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, посилався на те, що рішення суду, за яким був виданий виконавчий лист, ним виконано в повному обсязі.
Установивши, що син заявника продовжує навчання у вищому навчальному закладі і йому не виповнилося 23 років, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до намагання переглянути судове рішення про стягнення аліментів на повнолітнього сина і вирішити спір про припинення обов`язку з утримання сина у спосіб, не передбачений законом.
За вказаних обставин доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду першої інстанції вимогам закону є безпідставними. 
Отже, апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляції, не вбачається.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26 листопада 2021 року у цій справі залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено 01 червня 2022 року.

Головуючий: І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

О.М. Кримська