Справа № 444/2028/20                                Головуючий у 1 інстанції: Оприск З.Л.  
Провадження № 22-ц/811/3699/21                  Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
07 червня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого судді – Шандри М.М.
суддів: Левика Я.А., Крайник Н.П.
секретаря: Назар Х.Б.
за участю: представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 – ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовківського районного суду Львівської області  від 16 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, 
ВСТАНОВИЛА:
Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення грошових коштів, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 01 квітня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено договір позики. Факт укладення договору підтверджується розпискою ОСОБА_5 . Вказав, що відповідно до розписки ОСОБА_5 зобов`язався віддати гроші, позичені в ОСОБА_1 , а саме: 500 (п`ятсот) доларів США; 3 150 (три тисячі сто п`ятдесят) доларів США; 16 200 (шістнадцять тисяч двісті) гривень. Зазначив, що згідно з розрахунком на користь позивача підлягають стягненню проценти від суми позики у розмірі 8273,22 гривень за період з 01 квітня 2017 року (моменту отримання коштів) та до дня повернення позики. Вказав, що у кінці квітня - на початку травня 2020 року позивач самостійно дізнався про смерть ОСОБА_5 . Спадкоємці не повідомили позивача про те, що ОСОБА_5 помер. Просив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики у розмірі: 3 650 (три тисячі шістсот п`ятдесят) доларів США; 16 200 (шістнадцять тисяч двісті) гривень, та проценти від суми позики у розмірі 8 273,22 (вісім тисяч двісті сімдесят три гривні 22 коп.) гривень.
Рішенням Жовківського районного суду Львівської області  від 16 серпня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу відмовлено в повному обсязі.
Вказане рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що всупереч ч. 1 ст. 1281 ЦК України, відповідач не повідомив позивача про смерть ОСОБА_5 , а позивач самостійно був позбавлений можливості швидко встановити факт смерті спадкодавця і факт прийняття спадщини після нього. Після того, як позивач самостійно дізнався про смерть ОСОБА_5 у кінці квітня - на початку травня 2020 року, він одразу звернувся до Жовківської державної нотаріальної контори для отримання інформації про спадкоємців ОСОБА_5 . Таким чином, звернення з вимогою кредитора 03.07.2020, а з позовом - 11.08.2020, здійснено у межах шестимісячних строків, встановлених ст. 1281 ЦК України, які слід обчислювати з дня, коли позивач дізнався про прийняття спадщини. Враховуючи те, що за час свого життя позичальник ОСОБА_5 договору позики, оформленого розпискою від 01 квітня 2017 року, належним чином не виконав, спадщину після його смерті прийняв спадкоємець, спірні правовідносини допускають правонаступництво, позивач з вимогами до спадкоємця звернувся в передбачений ст. 1281 ЦК України термін, а тому позивач, як кредитор спадкодавця, має право вимоги щодо стягнення боргу за договором розписки у межах вартості спадкового майна. Таким чином, висновки суду, викладені у рішенні не відповідають обставинам справи. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
У судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу задовольнити, покликаючись на доводи, викладені у скарзі. Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення з мотивів, викладених у відзиві на скаргу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на  які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами,  які  були досліджені в   судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.
Судом установлено, що   ОСОБА_5 01.04.2017 року позичив у  ОСОБА_1  та зобов`язався віддати позичені гроші у розмірі 500 (п`ятсот) доларів США, 3 150 (три тисячі сто п`ятдесят) доларів США, 16 200 (шістнадцять тисяч двісті) гривень, що підтверджується розпискою від 01.04.2017.
Судом також установлено, що ОСОБА_5 не виконав свої зобов`язання за даною розпискою та не повернув позику позивачу.
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .
З копії спадкової справи № 280/2019 за спадкодавцем ОСОБА_5 вбачається, що заяву про прийняття спадщини подано 01.08.2019 ОСОБА_3 , свідоцтво про право на спадщину за законом видано ОСОБА_3 23.12.2019. Доказів прийняття спадщини іншими спадкоємцями матеріали спадкової справи не містять.
З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 01.07.2020 вбачається, що квартира в АДРЕСА_1 в 1/3 частині належить відповідачу на підставі свідоцтва про право на спадщину від 23.12.2019.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.
Відповідно до ч.2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.
Відповідно до ч.3 ст. 1281 ЦК України якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.
Відповідно до ч.4 ст. 1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 1281 ЦК України шестимісячний строк пред`явлення вимоги позивачем (кредитором спадкодавця) до спадкоємця, який прийняв спадщину, почав свій перебіг 24.12.2019 та закінчився 23.06.2020.
Як ствердив позивач, він дізнався про смерть ОСОБА_5 в кінці квітня - на початку травня 2020 року.
Про одержання ОСОБА_3 23.12.2019 свідоцтва про право на спадщину після смерті батька – ОСОБА_5 позивач дізнався шляхом отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 01.07.2020 його представником. 
02.07.2020, тобто поза межами строку, визначеного частиною другою статті 1282 ЦК України, позивач направив претензію до Жовківської ДНК щодо повідомлення усіх спадкоємців ОСОБА_5 про повернення йому грошових коштів у розмірі 500 (п`ятсот) доларів США; 3 150 (три тисячі сто п`ятдесят) доларів США; 16 200 (шістнадцять тисяч двісті) гривень, та процентів від суми позики.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд правильно виходив з того, що суду не надано достатніх належних та допустимих доказів того, що позивач не міг дізнатися про порушення свого цивільного права протягом 6 місяців з часу отримання спадкоємцем боржника свідоцтва про право на спадщину. Тому не підлягають до застосування положення ч.3 ст. 1281 ЦК України, оскільки кредитор спадкодавця об`єктивно міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину з 23.12.2019.
У своїх постановах № 760/25506/17 від 24.11.2021, № 346/1618/17 від 15.09.2021 Верховний Суд зазначає, що порівняльний аналіз термінів «довідалася» та «могла довідатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Ураховуючи наведене, суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що кредитором спадкодавця пред`явлено вимогу до спадкоємця боржника не у строки, визначені частиною другою статті 1282 ЦК України, а відтак, враховуючи пропуск позивачем такого строку, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор (позивач) позбавляється права вимоги до відповідача про стягнення з нього позичених ОСОБА_5 коштів.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
При вирішенні справи суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, тому колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення – без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 
ПОСТАНОВИЛА:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
       Рішення Жовківського районного суду Львівської області  від 16 серпня 2021 року залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
       Повний текст постанови складено:20.06.2022.

Головуючий         

Судді