УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №285/4368/21 Головуючий у 1-й інст. Михайловська А. В. 
Категорія 56 Доповідач Талько О. Б. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючої судді:         Талько О.Б., 
суддів:                         Миніч Т.І., Коломієць О.С.,
за участю секретаря     Франчука В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 285/4368/21 за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 28 грудня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Михайловської А.В.,

ВСТАНОВИВ:

       У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що йому на праві приватної власності належить автомобіль Hyundai Sonata, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . На початку січня 2020 року на вказаний автомобіль в межах виконавчих проваджень були накладені обтяження, внаслідок чого він не мав можливості належним чином користуватися та розпоряджатися цим транспортним засобом. На той час у нього виникла необхідність виїхати на нетривалий час до м. Києва для працевлаштування й за усною домовленістю із відповідачем, з яким перебував у дружніх стосунках, передав останньому на зберігання даний автомобіль, а також свідоцтво про реєстрацію цього ТЗ та ключі від нього. Термін зберігання був погоджений ними й не повинен був перевищувати два місяці. 
Після закінчення цього строку він звернувся до ОСОБА_2 з вимогою повернути автомобіль, проте отримав відмову. При цьому, відповідач пояснив, що цей транспортний засіб у нього відсутній й рекомендував звернутися до поліції із заявою про його викрадення.
Оскільки спірний автомобіль й досі перебуває у відповідача, ОСОБА_1 просив витребувати у ОСОБА_2 цей транспортний засіб.
Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 28 грудня 2021 року позовні вимоги задоволено.
Витребувано у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 автомобіль Hyundai Sonata, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та ключі до цього транспортного засобу.
Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 908 грн. судового збору.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
На обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд взяв до уваги лише частину його пояснень щодо передачі йому спірного автомобіля, проте його твердження про щодо отримання позивачем за автомобіль 2000 дол. США суд залишив поза увагою. Вказані кошти він сплатив позивачеві за придбаний автомобіль. У подальшому невідомі люди віддали йому 2000 дол. США та забрали цей транспортний засіб.
Суд також не надав належної оцінки тому, що під час проведення досудового розслідування за заявою позивача останній не був визнаний потерпілим.
Окрім того, на час звернення позивача до суду з даними вимогами спірний автомобіль у нього не перебував, що є підставою для відмови у задоволенні позову.
В судовому засіданні позивач та його представник не визнали апеляційну скаргу.
Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить автомобіль Hyundai Sonata, реєстраційний номер НОМЕР_2 .
У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області із заявою, в якій зазначив, що ОСОБА_2 відмовляється повернути йому цей транспортний засіб.
Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідач не заперечував ту обставину, що ОСОБА_1 передав йому спірний автомобіль. Проте вказував, що між ними укладено договір купівлі-продажу цього транспортного засобу з можливістю подальшого його викупу позивачем. Оскільки він отримав кошти за цей автомобіль від третіх осіб, які, як він стверджує, діяли в інтересах ОСОБА_1 , він передав їм транспортний засіб, ключі від нього та свідоцтво про державну реєстрацію.
Так, відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона ( продавець) передає або зобов`язується передати майно ( товар) у власність другій стороні ( покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно ( товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом ( частина 5 статті 656 ЦК України).
Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі норм ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року №1200, та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України.
Відповідно до положень зазначених нормативно-правових актів продаж транспортного засобу, який має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.
Згідно з пунктом 17 Порядку №1200 під час продажу транспортних засобів, що перебувають ( перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держпродспоживслужби, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ( технічний паспорт) або Держпродспоживслужбою - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану.
У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ( технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі.
Як свідчать матеріали справи, спірний автомобіль зареєстрований за позивачем, що підтверджується листом заступника начальника Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Житомирській області.
Доказів того, що відповідач придбав цей транспортний засіб за договором купівлі-продажу, який оформлений у встановленому законом порядку, суду не надано. Відтак, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_2 правомірно набув це майно. 
Спірні правовідносини регулюються положеннями статей 1212 та 1213 ЦК України.
Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи ( потерпілого) без достатньої правової підстави ( безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Частиною даної норми також передбачено, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Згідно зі статтею 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.
У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.
Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилався на ту обставину, що вказаний автомобіль був переданий відповідачеві на умовах договору зберігання.
Так, відповідно до частини 1 статті 937 ЦК України договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу.
Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем.
Пунктом 3 частини 1 статті 208 ЦК України, зокрема, передбачено, що у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.
Матеріали справи не містять доказів того, що між сторонами був укладений договір зберігання автомобіля Hyundai Sonata, реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Однак, враховуючи правила частини 2 статті 1212 ЦК України, яка надає можливість застосовувати положення глави 83 ЦК України, незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову.
Набуття та збереження відповідачем спірного майна, право власності на яке зареєстроване за позивачем, відбулося без достатньої правової підстави, відтак суд першої інстанції правильно застосував положення матеріального права та, дотримуючись вимог цивільного процесуального законодавства, вірно вирішив спір.
Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду.
       
Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2  залишити без задоволення, а рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 28 грудня 2021 року, - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: