ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2022 року	Львів	Справа № 500/6483/21 пров. № А/857/866/22	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
Головуючого судді                                                Сеника Р.П.,  
суддів                                                                      Онишкевича Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року у справі № 500/6483/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
суддя в 1-й інстанції –Баранюк А.З., час ухвалення рішення – 29.11.2021 року, місце ухвалення рішення – м. Тернопіль, дата складання повного тексту рішення – не зазначено,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - відповідач), в якому просить: 
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи із шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періоди роботи загальною тривалістю 17 років, 3 місяці, 4 дні;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 з 28.07.2021 пенсію за віком відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 09 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 
Розглянувши вказану заяву та додані до неї документи відповідач прийняв рішення від 16 липня 2021 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, так як страховий стаж позивача становить 30 років 7 місяців 8 днів, а пільговий стаж становить 2 роки 11 місяців 8 днів, що є меншим за необхідний, для призначення такої пенсії.
Проте, позивач не погоджується із такими діями відповідача, що і слугувало підставою для звернення до суду.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року у справі № 500/6483/21  позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи із шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періоди роботи з 04.07.1990 по 12.11.1990, з 24.11.1992 по 03.05.1993, з 04.05.1993 по 22.06.1993, з 23.06.1993 по 29.02.1996, з 05.08.1996 по 31.01.1997, з 10.02.1997 по 10.10.2000, з 01.11.2000 по 02.11.2001, з 05.07.2006 по 14.07.2009, 19.10.2011по 28.02.2013, з 01.03.2013 по 01.12.2013, з 01.09.2014 по 31.01.2015.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку - 29.07.2021.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права. В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що підставою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є наявність професії (посади) та виробництва у відповідному Списку, а також підтвердження шкідливих умов праці працівника за результатами атестації робочих місць за умовами праці впродовж повного робочого дня (не менше ніж 80%), встановленого для даного виробництва. Відсутність хоча б однієї з цих умов не дає права працівникові на пенсій за віком на пільгових умовах. Відповідно до чинного пенсійного законодавства основними документами для зарахування періоду роботи на пільгових умовах за Списком № 1 та призначення пенсії є: уточнюючі довідки, що видаються підприємством на підстав первинних документів, якими підтверджується зайнятість особи за посадою, ще передбачена у відповідному списку, протягом повного робочого дня (не менше ніж 80%). Такі довідки є необхідними, оскільки в трудових книжках не зазначається, в яких умовах працювала особа, та не вказується, чи була така особа зайнята певними роботами або на певних виробництвах протягом повного робочого дня (п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637); матеріали про результати атестації робочих місць за стаж після 21.08.1992, а саме наказ підприємства, яким затверджено результати атестації робочих місць, про атестовані структурні підрозділи та посади працівників (перелік робочих місць). Період, який підлягає зарахуванню до пільгового стажу, визначає підприємство та зазначає його в довідці, форма якої затверджена постановок Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637. Окрім періодів, ще зараховуються до пільгового стажу, довідка має містити наступну інформацію: професію або посаду, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт найменування (або номери) Списків, якими передбачено ці роботи, посади первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видано таку довідку. У разі коли підприємства, установи та організації або їх правонаступник розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Вказує, що пільговий стаж роботи позивача зараховано згідно з даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та становить 2 роки 11 місяців 8 днів. Крім того, апелянт вважає, що судом не вірно скасовано рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області про відмову у призначенні пенсії, оскільки таке приймалося ГУ ПФУ у Івано-Франківській області. Просить скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року у справі № 500/6483/21 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.
Відповідно до ч.1 ст.309 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи частково позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що пільговий стаж роботи позивача стаж позивача на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах підтверджений належними та допустимими доказами. Тому відмовляючи позивачу у його зарахуванні відповідач діяв не у межах та не у спосіб визначений чинним законодавством, відтак, такі дії є протиправними.
Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 має статус внутрішньо переміщеної особи.
09 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Розглянувши вказану заяву та додані до неї документи, відповідач 16 липня 2021 року прийняв рішення, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, так як страховий стаж позивача становить 30 років 7 місяців 8 днів, а пільговий стаж становить 2 роки 11 місяців 8 днів, що є меншим за необхідний, для призначення такої пенсії.
Не погодившись із таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.
З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до абзацу першого пункту 20 цього ж Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Пунктом 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок № 383) передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.
Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Згідно із частиною першою статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до частини другої вказаної статті, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року не менше 23 років 6 місяців у чоловіків.
Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, зокрема, чоловікам на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.
Порядком застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 01.12.2005 №1451/11731, встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.
Так, до пільгової роботи до 31.12.1991 застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173;
якщо пільгова робота продовжується після 01.01.1992 (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11.03.1994, застосовуються Списки №1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10;
якщо пільгова робота продовжується після 11.03.1994 (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16.01.2003, застосовуються Списки №1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162;
якщо пільгова робота продовжується після 16.01.2003 (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 03.08.2016, застосовуються Списки №1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36.
Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що із записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 04.07.1990 (аркуші справи 12-16), позивач:
у період з 04.07.1990 по 12.11.1990 працював у Макіївському ордена Леніна металургійному комбінаті імені С.М. Кірова в цеху ремонту металургійних печей вогнетривником на гарячих ділянках робіт 4 розряду, що належить до "Каменярі-вогнетривники и бригадири каменярів на гарячих роботах" (пункт 2, розділ 3, Список № 1 затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173);
у період з 24.11.1992 по 03.05.1993 працював у Макіївському ордена Леніна металургійному комбінаті імені С.М. Кірова в цеху ремонту металургійних печей вогнетривником на гарячих ділянках робіт 4 розряду (07.04.1993 року встановлено 5 розряд), що належить до "вогнетривники, заняті на гарячих роботах" (пункт 1, розділ 3, Список № 1, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10);
у період з 04.05.1993 по 22.06.1993 позивач працював у Макіївському ордена Леніна металургійному комбінаті імені С.М. Кірова горновим доменної печі 5 розряду доменного цеху, що належить до "Горнових доменних печей" (Пункт 1, Розділ 3, Список № 1, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10);
у період з 23.06.1993 по 29.02.1996 працював у Макіївському ордена Леніна металургійному комбінаті імені С.М. Кірова слюсарем-ремонтником по ремонту металургійного обладнання доменного цеху, що належить до "Робітники ремонтних служб, заняті ремонтом обладнання в місцях його установки на дільницях (робочих місцях) діючих виробництв" відповідно до постанови КМ СРСР від 26.01.1991 № 10 та відповідно до постанови КМУ від 11.03.1994 № 162 (пункт 1, розділ 3, Список № 1);
у період з 05.08.1996 по 31.01.1997 працював у Орендному підприємстві "Макіївський металургійний комбінат ім. С.М. Кірова" горновим доменної печі 5 розряду доменного цеху, що належить до "Горнові доменних печей" (пункт 1, розділ 3, Список № 1, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162);
у період з 10.02.1997 по 10.10.2000 працював у Відкритому акціонерному товаристві "Макієвський металургійний комбінат" горновим доменної печі 5 розряду доменного цеху, що належить до "Горнові доменних печей" (пункт 1, розділ 3, Список № 1, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162);
у період з 01.11.2000 по 02.11.2001 працював у Дочірньому підприємстві "Костянтинівське спеціалізоване управління" "Донбасдомнаремонт" колективного спеціалізованого підприємства з ремонту металургійних печей і устаткування "Донбасдомнаремонт" вогнетривником 6 розряду на гарячих ділянках робіт, що належить до "Вогнетривники, зайняті на гарячих роботах" (пункт 1, розділ З, Список №1, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162);
у період з 13.10.2005 по 14.07.2009 працював у ЗАТ "Макієвський металургійний завод" підручним сталевара мартенівської печі 5 розряду мартенівського цеху (01.06.2006 року підручним сталевара мартенівської печі 6 розряду мартенівського цеху), що належить до "Сталевари всіх найменувань та їх підручні" (пункт 1, розділ 11, Список № 1, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36);
у період з 16.08.2011 по 18.10.2011 працював у Філії "Металургійний комплекс" ПрAT "Донецьксталь" - металургійний завод, горновим доменної печі 5 розряду доменного цеху, що належить до "Горнові доменних печей" (пункт 1, розділ 3, Список № 1, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36);
у період з 19.10.2011 по 28.02.2013 позивач працював у Філії "Металургійний комплекс" ПрАТ "Донецьксталь" - металургійний завод, в цеху по переробці шлаків доменного і сталеварного виробництва слюсарем ремонтником по обслуговуванню шлакового двору і гранустаноки 5 розрядку (02.07.2012 року встановлено 6 розряд), що належить до "Робітники ремонтних служб, зайняті ремонтом обладнання в місцях його установки на ділянках (робочих місцях) діючих виробництв" (пункт 1, розділ 3, Список № 1, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36);
у період з 01.03.2013 по 12.05.2016 працював у Філії "Металургійний комплекс" ПрАТ "Донецьксталь" - металургійний завод, в цеху по переробці шлаків доменного і сталеварного виробництва ковшовим 3 розряду, що належить до "Ковшових" (пункт 1, розділ 3, Список № 1, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36).
Отже, з даних записів видно, що страховий стаж позивача на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах становить 17 років, 3 місяці і 12 днів, при загальному трудовому стажі 30 років 7 місяців 8 днів.
Вищенаведені записи засвідчені підписами посадової особи та відбитками печаток.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що посилання відповідача на неможливість включення до пільгового стажу спірних періодів праці позивача в зв`язку з відсутністю уточнюючих довідок є безпідставними, оскільки наявний трудовий стаж позивача повний робочий день на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, підтверджено записами в трудовій книжці, яка є основним документом.
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд і у постанові від 23 вересня 2021 року № 227/4273/16-а, зазначивши, що "(…) уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише в разі коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці".
Враховуючи зазначені вище встановлені обставини справи у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх. У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими. Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Підсумовуючи викладене, на думку апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.
Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення.
Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року у справі № 500/6483/21 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. П. Сеник 	
судді	 	Т. В. Онишкевич 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк  	
Повне судове рішення складено 10.05.2022 року