Ухвала
іменем України 
30 червня 2022 року
м. Київ
справа № 515/2820/14-к
провадження № 51-3163 зр 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів:                                               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: 
секретаря судового засідання   ОСОБА_4 ,
засудженого                                   ОСОБА_5 , 
розглянувши  у  відкритому  судовому засіданні заяву ОСОБА_5 про роз`яснення постанови колегії суддів Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 29 серпня 2018 року,
в с т а н о в и в:
За вироком Татарбунарського районного суду Одеської області від 10 грудня 2015 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна. Відповідно до частин 2 і 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення цього покарання іншим покаранням, призначеним за вироком Апеляційного суду Хмельницької області від 21 травня 2009 року, ОСОБА_5 призначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
Апеляційний суд Одеської області ухвалою від 20 квітня 2017 року змінив вирок, перекваліфікувавши дії ОСОБА_5 з ч. 2 на ч. 1 ст. 289 КК України, та призначив покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі частин 2 і 4 ст. 71 КК України ОСОБА_5 за сукупністю вироків, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, яке призначено за попереднім вироком, визначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особисто йому належного майна. В решті вирок залишено без зміни.
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду постановою від 29 серпня 2018 року змінив ухвалу апеляційного суду та на підставі ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК України звільнив ОСОБА_5 від призначеного за ч. 1 ст. 289 КК України покарання у зв`язку із закінченням строків давності, а також виключив із ухвали посилання на призначення ОСОБА_5 покарання на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків. Постановлено вважати ОСОБА_5 засудженим за вироком Апеляційного суду Хмельницької області від 21 травня 2009 року за пунктами 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, частинами 1, 2 ст. 70 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.
ОСОБА_5 звернувся із заявою про роз`яснення постанови Верховного Суду від 29 серпня 2018 року. Стверджує про неправильне зазначення в постанові даних про місце його реєстрації та проживання. Просить роз`яснити чому в судовому рішенні не зазначено вартості транспортного засобу, яким він незаконно заволодів. Також просить роз`яснити які докази дослідив суд касаційної інстанції під час перегляду судових рішень та уточнити який саме транспортний засіб визнано предметом вчиненого ним кримінального правопорушення. Крім цього, просить зазначити причини незадоволення Верховним Судом вимог касаційних скарг та причини, з яких йому не було роз`яснено право заперечувати проти закриття кримінального провадження на підставі ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК України. Також ОСОБА_5 просить роз`яснити чи має він судимість за вчинення кримінального правопорушення з урахуванням змісту рішення суду касаційної інстанції. Крім цього, зазначає про недотримання вимог кримінального процесуального закону під час проведення додаткового розслідування та фальсифікацію доказів, що, на його думку, залишилося поза увагою Верховного Суду.
Заслухавши доповідь судді, ОСОБА_5 , який просив задовольнити заяву з викладених в ній підстав, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що у роз`ясненні судового рішення слід відмовити  з огляду на таке.
За змістом ч. 4 ст. 441 КПК України, судові рішення суду касаційної інстанції роз`яснюються учасникам судового провадження в порядку, передбаченому статтею 380 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.
Роз`яснення полягає у викладенні рішення у більш зрозумілій формі і, виходячи з вимог кримінального процесуального закону, може бути здійснене у разі, якщо без такого роз`яснення судове рішення складно виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної його частини. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі. При цьому суд не вправі змінювати зміст відомостей, викладених у судовому рішенні, і торкатись тих питань, які не були предметом судового розгляду. 
Отже, роз`ясненню підлягає лише незрозуміле судове рішення, зумовлене його нечіткістю за змістом, можливістю різного тлумачення висновків суду, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, та тих осіб, котрі будуть здійснювати його виконання. Це дає змогу усунути недоліки судового рішення, які стосуються недотримання його ясності та визначеності.
Тому механізм, визначений у ст. 380 КПК України, не може використовуватися, якщо учасник процесу не згоден з мотивами судового рішення, порушує питання про внесення змін або нових даних у судового рішення.
При розгляді заяви про роз`яснення судового рішення колегія суддів дійшла висновку, що постанову від 29 серпня 2018 року викладено зрозумілими реченнями і вона не містить у собі труднощів для розуміння її точного змісту. Відповідно до вимог ст. 442 КПК України, у постанові чітко зазначено, у тому числі, мотиви, з яких виходив Верховний Суд при прийнятті рішення, і положення закону, яким він керувався.
Зі змісту заяви слідує, що ОСОБА_5 переважно не погоджується з викладеними у мотивувальній частині постанови висновками Верховного Суду щодо відсутності підстав для скасування судових рішень судів попередніх інстанцій, оскільки такі висновки, на його думку, суперечать матеріалам справи, а тому вважає, що постанова підлягає конкретизації як немотивована. Отже, фактично ОСОБА_5 порушує питання про роз`яснення мотивів ухвалення судового рішення. Решта доводів ОСОБА_5 зводиться до необхідності змінити судове рішення та внести в нього нові дані.
За таких обставин, за наведеними у заяві ОСОБА_5 доводами постанова Верховного Суду від 29 серпня 2018 року не підлягає роз`ясненню, оскільки є зрозумілою, не містить будь-яких положень, стосовно яких можуть виникнути суперечності щодо їх розуміння або неоднозначне тлумачення при виконанні. Мотиви прийнятого рішення, і тим більше незгода з судовим рішенням учасника судового провадження не є підставою для його роз`яснення в порядку ст. 380 КПК України або внесення до його змісту будь-яких змін.
З цих підстав заява ОСОБА_5 не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями  380, 442 КПК України, Верховний Суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити ОСОБА_5 у задоволенні заяви про роз`яснення постанови колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 серпня 2018 року щодо нього.
Ухвала Верховного Суду оскарженню не підлягає.
Судді
 
ОСОБА_6                                        ОСОБА_2                                    ОСОБА_3