ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

15 липня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 280/9642/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу 
Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2021 року (головуючий суддя першої інстанції Чернова Ж.М.)
у справі №280/9642/21 
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив:
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в проведенні перерахунку та виплати пенсії відповідно до вимог ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 05.11.1991), та перерахунку пенсії позивача за Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII;
- зобов`язати відповідача визнати право позивача на перерахунок пенсії відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХII від 05.11.1991;
- зобов`язати відповідача провести перерахунок пенсії позивача з 13.12.2019 в розмірі 90% від
заробітної плати (грошового забезпечення), згідно довідки прокуратури Запорізької області №18-109 вих-20 від 05.03.2020 з 01.01.2020 без обмеження граничного розміру пенсії та виплачувати її в подальшому, а також виплатити різницю за минулий час з 13.12.2019, з урахуванням попередніх виплат.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу призначено пенсію за вислугою років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ (у редакції чинній на момент призначенні пенсії) в розмірі 90% від суми місячної заробітної плати. На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.10.2020 у справі № 280/5409/20 відповідач перерахував пенсію позивачу згідно довідки Прокуратури Запорізької області від 05.03.2020 № 18-109 вих-20, але протиправно визначив розмір пенсії  60% (замість 90%) від суми місячної (чинної) заробітної плати, і застосував при здійсненні перерахунку обмеження максимальним розміром.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2021 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 в проведенні перерахунку та виплати пенсії відповідно до вимог ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 05.11.1991), та перерахунку пенсії ОСОБА_1 за Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести з 13.12.2019 перерахунок пенсії ОСОБА_1 в розмірі 90% від заробітної плати (грошового забезпечення) згідно довідки прокуратури Запорізької області № 18-109 вих-20 від 05.03.2020 без обмеження граничного розміру пенсії та виплачувати її в подальшому, а також виплатити різницю за минулий час, з урахуванням раніше виплачених сум.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з відсутності будь-якого нормативного чи підзаконного акту, яким би встановлювалось право пенсійного органу при перерахунку пенсії за вислугу років, згідно  Закону України «Про прокуратуру»  зменшувати або змінювати чинники, за якими пенсію було призначено. Також з огляду на рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 за №7-рп/2016 (справа №1-38/2016) суд дійшов висновку, що максимальний розмір пенсії позивача не може бути обмеженим. 
Не погодившись з суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Скаржник зазначає, що під час перерахунку пенсії позивача правомірно застосовано відсотковий розмір, що визначений чинними положеннями статті 86 Закону №1697-VII. Також вказує, що до спірних правовідносин не можуть бути застосовані норми різних законів один з яких (що втратив чинність) визначав більший відсотковий розмір пенсії, а другий (чинний) новий розмір заробітної плати, з якої й має обчислюватися розмір пенсії. Стосовно обмеження граничного розміру пенсії відповідач посилається на правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 21.12.2021 у справі №  80/5962/20, зазначає, що законодавством передбачено для осіб, яким призначено пенсію за законодавством, яке не передбачало  обмеження максимального розміру, лише збереження раніше призначеного розміру пенсії, але не передбачає право на здійснення перерахунку пенсії у розмірі, що перевищує максимально встановлений розмір.  
Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Визначаючи межі апеляційного перегляду справи, суд апеляційної інстанції виходить з того, що рішення суду першої інстанції оскаржено відповідачем в частині задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції надається оцінка рішенню суду на предмет його законності та обґрунтованості в цій же частині.
Рішення суду в частині відмовлених позовних вимог не оскаржується, тому  судом апеляційної інстанції в цій частині рішення суду першої інстанції не перевіряється.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи,   позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області,  26.01.2005 отримує пенсію за вислугу років, яка була призначена відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ в розмірі 90% від суми місячної заробітної плати. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19.10.2020 у справі №280/5409/20, яке набрало законної сили 31.05.2021, визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Запорізькій області щодо відмови у проведенні ОСОБА_1 перерахунку пенсії за вислугу років на підставі довідки Прокуратури Запорізької області від 05.03.2020 № 18-109вих-20. Зобов`язано ГУ ПФУ в Запорізькій області здійснити з 13.12.2019 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі довідки Прокуратури Запорізької області від 05.03.2020 № 18-109вих-20 урахуванням раніше проведених виплат. 
На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.10.2020 у справі № 280/5409/20 відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача відповідно до довідки Прокуратури Запорізької області від 05.03.2020 № 18-109 вих-20, на підставі п.15 ст.86 Закону №1697-VII (пенсія не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність) та з урахуванням п.2 ст.86 Закону №1697 (60% від суми місячної заробітної плати).
Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає таке.
Спірними у цій справі є питання щодо розміру відсотку, який підлягає застосуванню при перерахунку пенсії, призначеної працівнику прокуратури відповідно до  Закону №1789-XII, а також застосування при перерахунку такої пенсії обмеження десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
Статтею 86 Закон №1697-VII, якою починаючи з 15.07.2015 урегульовано питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури, передбачено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої (прокурора) місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії (частина друга цієї статті у редакції, чинній станом на дату звернення позивача до пенсійного органу за перерахунком пенсії).
Саме даною нормою закону керувався відповідач у спірному випадку під час визначення відсотку заробітної плати, з якої має проводитись перерахунок пенсії позивача починаючи з 13.12.2019.
За наслідками розгляду справи, суд першої інстанції погодившись із позицією позивача, дійшов висновку про безпідставність застосування відповідачем відсоткового розміру пенсії, що визначений частиною другої статті 86 Закону №1697-VII (60%), вказавши при цьому, що у спірному випадку при перерахунку пенсії позивача має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а саме стаття 50-1 Закону №1789-XII (90%).
Втім, такі висновки суду першої інстанції не відповідають нормам законодавства, якими регулюються спірні правовідносини. 
Як встановлено вище, пенсія за вислугу років позивачу призначена з 26.01.2005 на підставі положень Закону № 1789-ХІІ у розмірі 90% від суми заробітної плати.
Відповідно до частини першої статті 50-1 Закону №1789-XII (у редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.
З 15 липня 2015 року набрав чинності Закон №1697-VII, відповідно до підпункту 1 пункту 3 розділу ХІІ "Прикінцеві положення" якого визнано таким, що втратив чинність Закон №1789-ХІІ, крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів.
Отже, на час здійснення відповідачем перерахунку пенсії, положення частини першої статті 50-1 Закону №1789-XII, на підставі якої позивачу була призначена пенсія за вислугу років та визначений її розмір як 90% від суми заробітної плати, втратили чинність.
Як зазначено вище, частиною другою статті 86 чинного Закону № 1697-VII встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої (прокурора) місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.
Чинними на час проведення позивачу перерахунку пенсії, приписами частин першої третьої статті 81 Закону № 1697-VII в редакції Закону України від 19 вересня 2019 року № 113-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», який набрав чинності 25.09.2019, визначено складові заробітної плати прокурорів, якими є посадовий оклад, премії та надбавки за: 1) вислугу років; 2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством, а також базовий розмір посадового окладу прокурора окружної прокуратури - 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а частиною четвертою цієї правової норми передбачено застосування коефіцієнту 1,2 при визначенні посадових окладів прокурора обласної прокуратури відносно посадового окладу прокурора окружної прокуратури.
Тоді як частиною першою статті 49 Закону №1789-ХІІ, яка регулювала питання матеріального забезпечення прокурорів до 15.12.2015, передбачалось, що заробітна плата прокурорів і слідчих прокуратури складається із посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років і має забезпечувати достатні матеріальні умови для незалежного виконання службових обов`язків, а так само закріплення кваліфікованих кадрів. Надбавки за вислугу років встановлюються також іншим працівникам прокуратури (спеціалістам, службовцям, робітникам). Розміри посадових окладів, надбавок за класні чини та вислугу років затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Законом №1789-ХІІ розмір пенсії за вислугу років визначався у відсотках (80 відсотків і більше), виходячи із суми місячної (чинної) заробітної плати, розмір складових якої (посадового окладу, надбавок за класні чини та вислугу років) затверджувались Кабінетом Міністрів України, а за кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку, (частина перша статті 50-1), на відміну від положень Закону № 1697-VІІ, який передбачає інші базові показники заробітної плати прокурора (посадовий оклад, премії, надбавки за вислугу років, виконання обов`язків на адміністративній посаді та інші виплати, передбачені законодавством), розмір якої визначається з посадового окладу прокурора обласної прокуратури (як в цьому випадку) - 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, збільшених на коефіцієнт 1,2, а також інший розмір пенсії за вислугу років - 60% від заробітної плати прокурора.
За встановлених судом обставин перерахунок пенсії за вислугу років позивачу проведено на підставі частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VІІ.
Враховуючи, що позивачу перерахунок пенсії проведено на підставі частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VІІ, виходячи із розміру та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок, визначених на підставі статті 81 цього Закону, то й розмір пенсії має визначатися на підставі приписів статті 86 Закону № 1697-VІІ, а саме частини другої, за якою розмір пенсії цієї категорії осіб має складати 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Позивач при зверненні до органу Пенсійного фонду з питання перерахунку пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідної категорії працівників вказував, що має право на перерахунок пенсії через встановлення саме Законом № 1697-VІІ нових розмірів заробітної плати прокурорів, тобто вважав, що до правовідносин щодо перерахунку пенсії мають застосовувати приписи Закону № 1697-VІІ, а отже погодився із необхідністю перерахунку пенсії саме за нормами Закону № 1697-VІІ.
Заперечуючи застосування при перерахунку пенсії частини другої статті 86 цього Закону №1697-VІІ, позивач діє непослідовно, адже не враховує, що у питанні перерахунку раніше призначеної пенсії мають застосовуватися норми чинного закону, а не вибірково норми різних законів за його бажанням.
Окрім того, у Рішенні від 09.02.1999 №1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що за загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Тобто, в ситуації з перерахунком призначеної пенсії працівникам органів прокуратури таке право може ґрунтуватися лише на положеннях чинного на день звернення із заявою про перерахунок пенсії законодавства та не може ґрунтуватися на законі, який втратив чинність.
Суд апеляційної інстанції вважає неможливим при вирішенні спірних правовідносин застосовувати за вибором конкретної особи норми двох різних законів, один з яких (що втратив чинність) визначав більший відсотковий розмір пенсії, а другий (чинний) новий розмір заробітної плати, з якої й має обчислюватися розмір пенсії.
Отже, з огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що право на перерахунок призначеної пенсії може бути реалізовано позивачем на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку (звернення особи у встановленому порядку до відповідного суб`єкта владних повноважень).
Таким чином, дії відповідача щодо перерахунку пенсії позивача в частині визначення відсоткового значення розміру пенсії позивача на рівні 60% від суми місячної (чинної) заробітної плати, ґрунтуються на положеннях чинного на момент виникнення та реалізації права на такий перерахунок закону, відступ від якого напряму б суперечив частині другій статті 19 Конституції України.
До того ж наведене питання було предметом розгляду Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду і правова позиція стосовно вирішення цих питань викладена в постанові від 21.12.2021 у справі №580/5962/20.
У цій справі Верховний Суд відступив від правової позиції, що була викладена, зокрема у постанові Верховного Суду від 10.09.2021 у справі № 580/5238/20 про те, що призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами їх проведення, а положення частини другої  статті 86 Закону № 1697-VII, якими встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії.
Так, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набрання чинності  Законом № 1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього  Закону, оскільки застережень щодо застосування норми, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії,  Закон № 1697-VII  не містить та не встановлює окремого порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку раніше призначеної пенсії з урахуванням норми  Закону № 1789-XII, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках та яка діяла на момент призначення пенсії, тобто одночасного застосування норм, які передбачені різними законами.
Такий правовий висновок, як вважає Верховний Суд, узгоджується з покладеним в основу  Закону № 1697-VII  принципом єдності системи прокуратури України, що забезпечується, зокрема єдиним статусом прокурорів, який передбачає однакове матеріальне та соціально-побутове забезпечення, зокрема пенсійне забезпечення прокурорів
Встановлення різних підходів до порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку пенсії після набуття чинності  Законом № 1697-VII  порушує справедливий баланс між інтересами працівників прокуратури, яким пенсія призначається відповідно до цього  Закону  та тими, яким вона була призначена відповідно до  Закону № 1789-XII, ставить у нерівне становище працівників прокуратури, які отримали право на пенсію відповідно до  Закону № 1697-VII.
Аналізуючи позицію суду, що частина 1  статті 22 Конституції України  забороняє при ухваленні нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини, якщо таке звуження призводить до порушення їх сутності, колегія суддів зазначає таке.
Гарантією належного пенсійного забезпечення працівників прокуратури є право на безумовний перерахунок розміру пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Таке право за своєю суттю направлене на збільшення розміру виплачуваної працівнику прокуратури пенсії, а гарантія дотримання конституційного права на соціальний захист, зокрема щодо недопущення зменшення такого розміру у випадку перерахунку пенсії, має бути забезпечена виплатою пенсії в раніше встановленому розмірі.
За таких підстав, позовні вимоги у частині здійснення перерахунку пенсії у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Стосовно обмеження розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, апеляційний суд  зазначає  таке.
За змістом статті 2 Закону №3668-VI (який набрав чинності 1 жовтня 2011 року) максимальний розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до   Закону України «Про прокуратуру», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Цим Законом внесені зміни до статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, положення частини п`ятнадцятої якої викладено в аналогічній редакції.
При цьому, абзацом першим пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI встановлено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Абзацом другим цього пункту визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим   Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), установленому цим Законом.
Отже, положення пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI спрямовані на врегулювання питань, які виникли у зв`язку із застосуванням   Закону №3668-VI стосовно осіб, у яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим   Законом   перевищував максимальний розмір, а саме - надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту, коли особа набуде право на перерахунок, на розмір її пенсії будуть поширюватися загальні правила щодо обмежень.
Закон №1789-ХІІ втратив чинність (крім окремих положень, які не стосуються спірних правовідносин) у зв`язку з набранням чинності Законом №1697-VII, за правилами абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 якого максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Враховуючи наведене, з моменту набрання чинності Законом №1697-VII питання призначення та перерахунку пенсій працівникам прокуратури врегульовувалися нормами цього Закону, зокрема статтею 86, частиною п`ятнадцятою якої були встановлені обмеження пенсії максимальним розміром.
Пункт 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI   не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності   Законом №3668-VI, і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим   Законом перевищував максимальний розмір. Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, - поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, встановлених   статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ, а з 14.10.2014 - абзацом шостим частини п`ятнадцятої   статті 86 Закону №1697-VII.
З огляду на наведене, на спірні правовідносини поширюються положення абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону №1697-VII, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
Аналогічний висновок викладений у наведеній вище постанові Верховного Суду від 21 грудня 2021 року у справі № 580/5962/20, в якій Верховний Суд відступив від позиції, що була викладена в постанові Верховного Суду від 04.03.2021 у справі № 589/3997/16-а про те, що оскільки позивач є непрацюючим пенсіонером, і пенсія призначена йому до 01.01.2016, то до розміру пенсії позивача не застосовуються обмеження максимального розміру пенсії, визначені абзацом шостим частини п`ятнадцятої  статті 86 Закону № 1697-VII.
За таких обставин, позовні вимоги у частині здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром також є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Посилання суду першої інстанції на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.09.2016 у справі № 335/10010/16-а  2-а/335/342/2016, яка набрала законної сили 22.11.2016, і якою зобов`язано УПФУ в Вознесенівському районі м. Запоріжжя здійснити з 06.03.2016 перерахунок та виплату позивачу пенсію відповідно до ст.50-1  Закону України «Про прокуратуру»  (в редакції на час призначення пенсії, а саме у редакції  Закону № 1789-ХІІ від 05.11.1991), у розмірі 90 % від розміру місячної заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Запорізької області №18-647вих.-16 від 17.08.2016, без обмеження граничного розміру пенсії, суд апеляційної інстанції вважає недоречним.
Як правильно зазначено судом першої інстанції, відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Втім, застосовуючи вказану норму, суд першої інстанції в якості встановлених у справі № 335/10010/16-а  2-а/335/342/2016 обставин помилково вважає зроблені судом у цій справі висновки щодо права позивача на отримання пенсії в розмірі 90 % грошового забезпечення та без обмеження пенсії максимальним розміром. При цьому судом першої інстанції не враховано, що такі висновки мають інше правове підґрунтя і базуються на обставинах, які не є предметом дослідження у справі, що розглядається.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, що відповідно до  статті 317 КАС України  є підставою для скасування  рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322  Кодексу адміністративного судочинства України, суд –
          
   П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області задовольнити.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2021 року в адміністративній справі №280/9642/21 в частині задоволених позовних вимог скасувати, прийняти нове рішення в цій частині про відмову у задоволенні позову.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко