П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

12 травня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 420/24223/21	
Головуючий в 1 інстанції: Кравченко М.М.
                                  
                    П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого           судді                     -            Джабурія О.В.
суддів                                          -            Вербицької Н.В.
-            Кравченка К.В.
          розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційними скаргами Южненської міської ради Одеського району Одеської області, ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Южненської міської ради Одеського району Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення від 21.10.2021 року №723-VIII, зобов`язання вчинити певні дії, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА 
НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ 

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Южненської міської ради Одеського району Одеської області, в якій просив: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Южненської міської ради Одеського району Одеської області №723-VIII від 21.10.2021 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 49 років громадянину ОСОБА_1 », яким відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 49 років;
- зобов`язати Южненську міську раду Одеського району Одеської області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 25.08.2021 року за №1120/09-01 та прийняти рішення про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 49 років площею 1,0145 га для обслуговування та експлуатації бази відпочинку, яка розташована за адресою: автодорога АДРЕСА_1 .
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що є власником бази відпочинку, розташованої за адресою: автодорога АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, свідоцтвом про право власності від 02.02.2005 року та іншими документами. Частина будівель, які входять до складу бази відпочинку, знаходиться на земельній ділянці, якій не присвоєно кадастровий номер та є комунальною власністю Южненської міської територіальної громади Одеського району. Рішенням Южненської міської ради від 21.10.2021 року №723-VIII відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою з посиланням на те, що об`єкт нерухомого майна, що належить гр. ОСОБА_1 на праві приватної власності, а саме база відпочинку, розміщена на земельній ділянці з кадастровим номером 5122785800:01:008:0005, площею 1,316 га. яка вже виділена позивачу. Позивач вважає, що оскаржуване рішення винесене незаконно без відповідних правових підстав, з порушенням прав позивача, зважаючи на існування на спірній земельній ділянці нерухомого майна. 
Справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2022 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Южненської міської ради Одеського району Одеської області від 21.10.2021 року №723-VIII «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду громадянину ОСОБА_1 », яким відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 49 років. 
Зобов`язано Южненську міську раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 25.08.2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 49 років.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Не погоджуючись з судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2022 року в частині відмови у задоволенні позовної вимоги, щодо зобов`язання Южненської міської ради Одеського району Одеської області прийняти рішення про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою, оскільки суд відмовив у задоволенні цієї вимоги лише зобов`язавши відповідача повторно розглянути клопотання. ОСОБА_1 просить задовольнити вказану вимогу та зобов`язати Южненську міську раду прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 49 років площею 1,0145 га для обслуговування та експлуатації бази відпочинку, яка розташована за адресою: автодорога 
АДРЕСА_1 також подала апеляційну скаргу на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2022 року та просить суд скасувати його в частині задоволених позовних вимог, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог повністю. 
Апелянт вважає, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права. 
На думку апелянта, рішення Южненської міської ради є вмотивованим, правомірним та таким, що прийняте у відповідності до законодавства України, але суд при прийнятті рішення про задоволення позовних вимог не належним чином оцінив докази та не врахував обставини, викладені у відзиві, не навів підстави їх відхилення.
Згідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Южненської міської ради Одеського району Одеської області підлягає задоволенню у повному обсязі, а апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА 

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру станом на 14.09.2021 року є власником земельної ділянки кадастровий номер 4820982200:12:041:0007 площею 1,5001 га та бази відпочинку загальною площею 2394,3 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ,
Позивач зазначає, що частина будівель, які входять до складу вищевказаної бази відпочинку, знаходиться на земельній ділянці, якій не присвоєно кадастровий номер та яка є комунальною власністю Южненської міської ради, що надає йому право на отримання її в оренду.
Южненська міська рада, як у відзиві на позовну заяву так і у апеляційній скарзі зазначає, що об`єкт нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, а саме база відпочинку, розміщена на земельній ділянці з кадастровим номером 5122785800:01:008:0005, площею 1,316 га. Поруч знаходиться земельна ділянка кадастровий №51222785800:01:008:078 площею 0,8174 га. Розпорядженням голови Одеської обласної державної адміністрації від 15.03.2021 року №249/0д-2021 було відмовлено у надані ОСОБА_1 її в оренду з причин відсутності на ній нерухомого майна позивача. Поруч із земельною ділянкою кадастровий №51222785800:01:008:078 знаходиться не сформована земельна ділянка приблизною площею 1,0174 га, на яку відповідно до матеріалів справи та поданого клопотання претендує ОСОБА_1 , стверджуючи, що на ній знаходиться частина його нерухомого майна.
Відповідач стверджує, що на цій несформованій земельній ділянці знаходиться державне майно, яке належить ДП «Виробнича фірма «Агроцентренерго» Корпорації «Украгропромбуд». Майна, яке б належало позивачу, на ній немає.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає та враховує наступне.
Відповідно до вимог ч.1, ч.2 ст.116, ч.1 ст.122, ч.1 ст.123 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону, на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).
Згідно з вимогами ч.2 ст.123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Відповідно до вимог ч.3 ст.123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об`єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу. 

ОБҐРУНТУВАННЯ ДОВОДІВ СТОРІН

Відмовляючи у задоволенні клопотання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою ОСОБА_1 , Южненська міська рада вказала на те, що об`єкт нерухомості, що належить ОСОБА_1 , а саме база відпочинку, розміщена на земельній ділянці кадастровий №51222785800:01:008:005 площею 1,316 га., тобто розміщена на іншій земельній ділянці, а не на тій, що претендує позивач.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог частково, суд першої інстанції, посилаючись на норми Земельного кодексу України, на Закон України «Про звернення громадян» зазначив, що в рішенні Южненської міської ради Одеського району Одеської області від 21.10.2021 року №723-VIII відсутнє належне обґрунтування з посиланнями на норми законодавства щодо підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою та мотиви, з яких відповідач виходив при прийнятті такого рішення.
Крім того, суд першої інстанції зазначив, що посилання відповідача в оскаржуваному рішенні на те, що об`єкт нерухомого майна, який належить позивачу на праві приватної власності, розміщений на земельній ділянці з кадастровим номером 5122785800:01:008:0005 площею 1,316 га, як на підставу для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо бажаної до відведення земельної ділянки, суд першої інстанції вважає необґрунтованими та безпідставними. Відповідач не надав до суду доказів, що належні позивачу об`єкти нерухомості не розташовані на бажаній до відведення земельній ділянці.
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.
Відповідно матеріалів справи та наданих сторонами доказів, питання щодо надання дозволу ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою на земельну ділянку, яка є предметом спору у цій справі, а також питання щодо набуття прав на інші земельні ділянки, що вже сформовані, питання щодо набуття ОСОБА_1 прав власності на нерухоме майно - бази відпочинку та інші питання, що з ними пов`язані неодноразово були предметом розгляду судів різних юрисдикцій, про що зазначає у своєму відзиві на позов та у апеляційній скарзі Южненська міська рада. 
Одним із таких рішень є постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2020 року по справі №420/5446/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до Одеської обласної державної адміністрації, третя особа: Державне підприємство «Виробнича фірма «Агроцентренерго» корпорації «Украгропромбуд» про визнання протиправним та скасування розпорядження Одеської обласної державної адміністрації за №971/А-2018 від 22 серпня 2018 року «Про надання Державному підприємству «Виробнича фірма «Агроцентренерго» корпорації «Украгропромбуд» дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у постійне користування» (копія постанови суду міститься в матеріалах справи – а.с.152-155), яким апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 березня 2020 року щодо відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 , залишити без змін.
У цій постанові апеляційного суду зазначено наступне: «… рішенням Господарського суду Одеської області від 12 квітня 2007 року у справі №21/96-07-2653 позов суб`єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку для експлуатації існуючої бази відпочинку, реакційного призначення, загальною площею 13160 кв.м.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач є власником вказаної земельної ділянки, площею 1,316 га, у межах згідно з планом, розташованої на території Сичавської сільської ради, а саме 54-й км автодороги Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, 3, цільове призначення (використання) земельної ділянки: експлуатація та обслуговування існуючої бази відпочинку (« ІНФОРМАЦІЯ_1 ») на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НЖ №706841 від 12 грудня 2008 року, кадастровий номер №5122785800:01:008:0005, виданий суб`єкту підприємницької діяльності    - фізичній особі ОСОБА_1 на підставі вказаного рішення Господарського суду Одеської області від 12 квітня 2007 року у справі № 21/96-07-2653.
Колегія суддів зазначає, що з технічного паспорту, виконаного ФОП ОСОБА_2 від 30 січня 2019 року на замовлення ОСОБА_1 на базу відпочинку; технічного паспорту на об`єкт нерухомого майна - бази відпочинку від 29 травня 2006 року Державного підприємства виробничої фірми «Агроцентренерго» міста Сичавка, вул.Сонячна, буд.3; відомостей документації з землеустрою, що включені до Державного фонду документації із землеустрою щодо бажаного місця розташування земельної ділянки на території Сичавської сільської ради, Лиманського району Одеської області; технічного паспорту, виконаного ФОП ОСОБА_2 від 14 січня 2019 року на замовлення ОСОБА_1 на базу відпочинку №3 вулиця 54-й км автодороги Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, вбачається, що нерухоме майно, на яке має право власності позивач згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку НЖ №706841 від 12 грудня 2008 року, кадастровий номер 5122785800:01:008:0005, а саме база відпочинку №3 знаходиться на земельній ділянці, яка розташована поруч з ділянкою, на яку позивач та третя особа отримали дозволи на розробку проекту землеустрою від ОДА та яка є спірною в даних правовідносинах.»
Виходячи з наведених обставин та застосовуючи ч.4 ст.78 КАС України колегія суддів погоджується з доводами Южненської міської ради щодо встановлення рішенням суду у справі №420/5446/18 факту, що земельна ділянка, яка знаходиться у власності позивача та земельна ділянка, дозвіл на розроблення проекту землеустрою якої просить надати ОСОБА_1 у цій справі, є різними земельними ділянками, які знаходяться поруч, що виключає факт наявності порушення майнових прав позивача.
При цьому, апелянт – Южненська міська рада Одеського району Одеської області, наводячи рішення і інших судів, посилаючись на витяги Державного реєстру речових та майнових прав зазначає, що на несформованій земельній ділянці, яку має намір отримати у користування ОСОБА_1 , відсутнє нерухоме майно позивача.
Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції не дав належну та повну оцінку обставинам, викладеним у відзиві відповідача, наданим ним доказам та не навів мотивів їх відхилення незважаючи на те, що вони є такими, які спростовують вимоги позивача.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Колегія суддів також зазначає, що позивач, звертаючись з позовною заяву не надав належних та допустимих доказів на підтвердження його позовних вимог, а саме не надав суду доказів наявності у нього нерухомого майна на земельній ділянці, що бажає отримати.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач не надав до суду доказів, що належні позивачу об`єкти нерухомості не розташовані на бажаній до відведення земельній ділянці, оскільки на думку колегії, такі докази (розташування об`єктів нерухомості) повинен надати саме позивач. Лише ствердження позивачем того, що така нерухомість знаходиться на бажаній земельній ділянці без надання відповідних належних та допустимих доказів, без їх перевірки та оцінки судом першої інстанції, не може бути належним обґрунтуванням позовних вимог та свідчить про неповноту обставин, встановлених судом першої інстанції.
Колегія суддів зазначає, що не є підтвердженням розташування нерухомості позивача на бажаній земельній ділянці відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.04.2021 року, оскільки відповідно до витягу підставою для державної реєстрації став висновок технічного стану об`єкту нерухомого майна від 30.03.2021 року, який не може бути підтвердженням права власності на новостворений об`єкт нерухомості чи той відносно якого проведено капітальну перебудову. Така реєстрація відбулась на підставі вже раніше існуючого реєстраційного запису - на підставі рішення Комінтернівського районного суду Одеської області.
Аналізуючи реєстраційний запис від 12.04.2021 року, підстави його внесення, висновок технічного стану об`єкту можна зробити висновок, що об`єкт нерухомості, розташований за адресою автодорога Одеса-Мелітополь-Новоазовськ 54 км. буд.3, що належить позивачу, не змінив свою юридичну адресу, а лише змінилась його площа.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до вказаного висновку від 30.03.2021 року щодо технічного стану об`єкта нерухомого майна, будівлі та споруди бази відпочинку Одеська область, Лиманський район, Сичавська с/рада, автодорога Одеса-Мелітополь-Новоазовськ 54 км. буд.3 встановлено зміну загальної площі будівель та споруд бази відпочинку за рахунок реконструкції не несучих стін та перегородок, оздоблення та поліпшення умов експлуатації, що не являється самочинним будівництвом або реконструкцією …. (а.с.21).
Таким чином, враховуючи вищенаведені висновки технічного стану, колегія судів приходить до висновку, що зміна загальної площі будівель можлива лише за рахунок збільшення поверховості вже існуючих будівель. 
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не навів у своєму рішенні жодних висновків та обґрунтувань цим обставинам, не перевірив всі доводи відповідача, що викладені у відзиві та не дав оцінку письмовим доказам, наданим сторонами, мотивів їх відхилення.
Обґрунтовуючи позовні вимоги та стверджуючи про знаходження на бажаній земельній ділянці нерухомості, ОСОБА_1 посилається на ст.122 ЗК України зазначаючи про заборону вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Колегія суддів зазначає, що такі вимоги передбачені цією статтею, але ж як встановлено судом першої інстанції та не спростовується позивачем у позовній заяві, обґрунтуванням подання клопотання до відповідача про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою стало те, що на цій земельній ділянці знаходиться належна йому нерухомість. Тому, саме ці обставини та підстави надання дозволу вказані позивачем на виготовлення проекту землеустрою і були розглянуті відповідачем.
Як вже зазначалось колегією суддів, відповідно до вимог ч.3 ст.123 ЗК України передбачено, що підставою відмови у наданні такого дозволу може бути не лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, але і невідповідність генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Таким чином, позивач, подаючи клопотання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою повинен був надати відповідачу не лише витяг з державного реєстру щодо права власності, а і технічну документацію щодо цієї нерухомості, докази її розташування на спірній земельній ділянці як підставу для отримання землі в оренду. Позивач таких доказів не надав ні відповідачу, ні суду.
Тому, колегія суддів вважає помилковою позицію суду першої інстанції та посилання на те, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав доказів правомірності прийнятого рішення, а саме доказів відсутності на земельній ділянці нерухомості позивача, оскільки при зазначених обставинах та в силу приписів ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Тобто, зазначені обставини повинен довести ОСОБА_1 , а перекладання цього обов`язку на відповідача є необґрунтованим.
Виходячи з наведених обставин, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, що рішення відповідача є неналежно обґрунтованим, оскільки апеляційним судом встановлено протилежне.
Щодо самого рішення Южненської міської ради Одеського району Одеської області №723-VIII від 21.10.2021 року як акту індивідуальної дії, колегія суддів зазначає, що воно є вмотивованим, обґрунтованим, з посиланням на норми діючого законодавства, що врегульовує правовідносини, які були предметом розгляду, є зрозумілим та таким, що повністю відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України та ст.19 Конституції України. 
Крім того, колегія суддів зазначає про помилкове застосування судом першої інстанції норм Закону України «Про звернення громадян», оскільки клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою жодним чином не підпадає від поняття «звернення» в розумінні цього закону. 
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга Южненської міської ради Одеського району Одеської області підлягає задоволенню. 
Відповідно до вимог ч.1 ст.317 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 317; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, – 
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Южненської міської ради Одеського району Одеської області – задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2022 року – скасувати.
Прийняти по справі №420/24223/21 нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Южненської міської ради Одеського району Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення від 21.10.2021 року №723-VIII, зобов`язання вчинити певні дії – відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий суддя 	 	Джабурія О.В.	
Судді	    	Кравченко К.В.    Вербицька Н. В.