ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2022 року 
м. Київ
справа № 260/1408/19
провадження № К/9901/22889/20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Єзерова А.А. суддів: Кравчука В.М., Стародуба О.П.
розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу
за касаційною скаргою Управління Держпраці у Закарпатській області 
на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 березня 2020 року (суддя Гаврилко С.Є.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2020 року (головуючий суддя Ільчишин Н.В., судді Гуляк В.В., Коваль Р.Й.)
у справі №  260/1408/19 
за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
до Управління Держпраці у Закарпатській області 
про визнання протиправними та скасування постанови та припису.
І. РУХ СПРАВИ
1.          У жовтні 2019 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Держпраці у Закарпатській області, в якому просив: визнати протиправним та скасувати припис про усунення виявлених порушень від 01 серпня 2019 року №    /ЗК/302/096/АВ/П про усунення порушення вимог частин першої, третьої статті 24 КЗпП України; визнати протиправною та скасувати постанову першого заступника начальника управління Держпраці у Закарпатській області Грицика В. І. від 27 серпня 2019 року №    ЗК302/096/АВ/П/ПТ-ТД-ФС-119 про накладення штрафу.
2.          Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 березня 2020 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2020 року, позов задоволено повністю.
3.          Головне управління Держпраці у Закарпатській області з вказаними судовими рішеннями не погодилося, тому звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 березня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2020 року і ухвалити нове рішення про відмову у позові.
4.          Від позивача надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому він просить суд залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.
ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
5.          Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як фізична особа-підприємець з 01 вересня 1992 року основним видом діяльності якої є: діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування.
6.          Управлінням Держпраці у Закарпатській області видано наказ від 24 липня 2019 року № 142 про проведення інспекційного ФОП ОСОБА_1 за місцем здійснення діяльності, в відпочинково-розважальному комплексі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , за зверненням про порушення трудового законодавства.
7.          На підставі вказаного наказу 27 липня 2019 року видано направлення № 659 на проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 , за місцем здійснення діяльності, в відпочинково-розважальному комплексі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , строком дії з 31 липня 2019 року по 01 серпня 2019 року.
8.          01 серпня 2019 року було проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 , та за результатом перевірки складено Акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю від 01 серпня 2019 року № ЗК302/096/АВ, яким встановлено, що ФОП ОСОБА_1 за місцем здійснення діяльності, в відпочинково-розважальному комплексі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » знаходилися і виконували роботу ОСОБА_2 , яка надавала послуги бармена, ОСОБА_3 , надавала послуги кухонного працівника та Настя, яка відмовилася себе ідентифікувати, без укладення з ними трудового договору, чим порушив вимоги частини 3 статті 24 КЗпП України.
9.          02 серпня 2019 на адресу ФОП ОСОБА_1 було надіслано вищезазначений Акт.
10.          15 серпня 2019 року Акт №/ЗК/302/096/АВ від 01.08.2019 підписаний ФОП ОСОБА_1 , біля підпису зазначено із зауваженнями.
11.          23 серпня 2019 року ФОП ОСОБА_1 до Управління Держпраці подано зауваження до Акту інспекційного відвідування з доданими до них копіями підтверджуючих документів, які долучено до матеріалів інспекційного відвідування.
12.          27 серпня 2019 року головним державним інспектором Джумеля М. І. надано письмову відповідь на зауваження, яку 27 серпня 2019 року надіслано на адресу ФОП ОСОБА_1 листом за № 7, відповідно до якого вказані зауваження позивача не підлягають розгляду.
13.          Одночасно, відносно ФОП ОСОБА_1 , головним державним інспектором Управління Держпраці Джумеля М.І. у зв`язку з виявленням у діяльності позивача порушення законодавства про працю, винесено припис про усунення виявлених порушень від 01 серпня 2019 року №/ЗК/302/096/АВ/П і зазначено строк їх усунення до 11 серпня 2019 року.
14.          09 серпня 2019 року рішенням щодо розгляду справи про накладення штрафу № ЗК302/096/АВ/П/ПТ-ТД, начальник Управління Держпраці у Закарпатській області Дорош Б.В., вирішив, що справа підлягає розгляду відповідно до статті 265 КЗпП України 20 серпня 2019 року в Управлінні Держпраці у Закарпатській області за адресою м. Ужгород, вул. Минайська, 16.
15.          Листом від 09 серпня 2019 року № 07-02/3110, позивача було повідомлено, що розгляд справи за наслідками інспекційного відвідування, за результатами якого складено акт від 01 серпня 2019 року № ЗК302/096/АВ  яким встановлено, порушення позивачем вимог статті 265 КЗпП України, відбудеться 20 серпня 2019 року в Управлінні Держпраці у Закарпатській області за адресою м. Ужгород, вул. Минайська, 16.
16.          Центром поштового зв`язку № 2 Закарпатської дирекції ПАТ «Укрпошта» до Управління Держпраці подано довідку від 22 серпня 2019 року № 71, про те що 17 серпня 2019 року рекомендований лист від 09 серпня 2019 року № 07-02/3110 вручений особисто ФОП ОСОБА_1 .
17.          09 серпня 2019 року о 10:30 год. повідомлення було передано ФОП ОСОБА_1 телефонограмою. Наведене підтверджується копією витягу з журналу реєстрації телефонограм Управління Держпраці у Закарпатській області.
18.          20 серпня 2019 року адвокатом ФОП ОСОБА_1 - Антал Я.В. подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з ознайомленням з матеріалами інспекційного відвідування.
19.          Управління Держпраці у Закарпатській області обставини, викладені у клопотанні адвоката Антал Я.В., визнало поважними і призначило розгляд справи на 27 серпня 2019 року на 10:00 год.
20.          27 серпня 2019 року завідувачем сектору юридичного забезпечення Управління Держпраці у Закарпатській області Гончарук В.В. складено протокол розгляду справи за статтею 265 КЗпП України та частин 2-7 статті 53 Закону України «Про зайнятість населення» в Управлінні Держпраці у Закарпатській області за № 87.
21.          Крім цього, в ході розгляду справи про накладення штрафу позивач подав: зауваження до Акту інспекційного відвідування з доданими копіями підтверджуючих документів від 23 серпня 2019 року та письмові пояснення по справі про накладення штрафу за Актом інспекційного відвідування одночасно з клопотанням про незастосування фінансової санкції від 26 серпня 2019 року.
22.          27 серпня 2019 року Головним управлінням Держпраці у Закарпатській області було прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами за № ЗК302/096/АВ/П/ПТ-ТД-ФС-119, якою на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 КЗпП України на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 375570 грн..
23.          Не погоджуючись із рішенням, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.
ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
24.          Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, керувався тим, що відповідач, як суб`єкт власних повноважень, не довів порушення вимог законодавства про працю ФОП ОСОБА_1 та не підтвердив належними доказами допуск ним 3 фізичних осіб до роботи без укладення трудового договору на території відпочинково-розважального комплексу «ІНФОРМАЦІЯ_1».
25.          Окружний та апеляційний адміністративні суди врахували те, що постановою Хустського районного суду Закарпатської області від 31 жовтня 2019 року у справі №309/2883/19, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 41 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито в зв`язку із відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення передбаченого частиною 3 статті 41 КУпАП.
26.          Суди відзначили, що інспекційне відвідування та складання Акту проведено на підставі Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295 (далі - Порядок №295), який був нечинним на момент перевірки.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ, ВІДЗИВУ НА КАСАЦІЙНУ СКАРГУ
27.          Касаційну скаргу мотивовано порушенням окружним та апеляційним адміністративними судами норм матеріального і процесуального права і неповним дослідженням обставин справи.
28.          Відповідач вважає, що правова позиція судів першої та апеляційної інстанції не відповідає практиці Верховного Суду, висловленій у постановах від 24 грудня 2019 року у справі №360/403/19 та від 31 липня 2019 року у справі 2340/4337/18.
29.          Головне управління Держпраці у Закарпатській області наголошує, що у спірних правовідносинах відсутнє подвійне притягнення до відповідальності, оскільки постановою Хустського районного суду Закарпатської області від 31 жовтня 2019 року у справі №309/2883/19 ОСОБА_1 не було притягнуто до відповідальності.
30.          У відзиві на касаційну скаргу позивач погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, вважає, що обставини, встановлені Хустським районним судом Закарпатської області мають преюдиційне значення при вирішенні адміністративного спору про накладення штрафу. При цьому позивач вважає, що мало місце порушення статті 61 Конституції України.
V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
31.          Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, в межах касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також, надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального і процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з такого.
(а) щодо процедури проведення інспекційного відвідування 
32.           Верховний Суд у постанові від 19 вересня 2018 року у справі №804/2956/17 дійшов висновку, що даючи оцінку рішенню посадової особи територіального органу Держпраці за наслідками перевірки, окрім правомірності, власне вимог цього рішення (з огляду на правовий статус Держпраці та її територіальних органів), важливим є з`ясувати, серед іншого, дотримання процедури проведення цієї позапланової перевірки. 
33.          З`ясування дотримання процедури проведення перевірки (інспекційного відвідування) є важливим питанням в аналогічних спорах.
34.          У цій справі інспекційне відвідування було призначено та проведено на підставі положень Порядку №295, про що зазначено в Акті інспекційного відвідування від 01 серпня 2019 року №ЗК302/096/АВ та приписі про усунення виявлених порушень від 01 серпня 2019 року №/ЗК/302/096/АВ/П.
35.          Постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295 затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування) (далі - Порядок №295). 
36.          Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року у справі №826/8917/17 визнано нечинною Постанову Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».
37.          Проте, незважаючи на вказану обставину, інспекційне відвідування (яке фактично відбулося - у серпні 2019 року), проводилось на підставі вже нечинного Порядку №295.
38.          Колегія суддів вважає, що проведення інспекційного відвідування у серпні 2019 року на підставі положень Порядку №295 є неправомірним. Також неправомірним є прийняття припису про усунення виявлених порушень на підставі норм Порядку №295.
39.          З огляду на викладене, при прийнятті постанови про накладення штрафу відповідач керувався актом інспекційного відвідування і приписом, які складені на підставі нечинного Порядку №295, що є значним порушенням проведення інспекційного відвідування.
(б) щодо порушення статті 61 Конституції України
40.           Об`єднана палата Верховного Суду під час розгляду справи №260/1743/19 за схожих правовідносин у постанові від 22 грудня 2020 року дійшла висновку, що в умовах одночасного застосування санкцій до фізичної особи - підприємця за статті 265 КЗпП України та статті 41 КУпАП, має місце подвійне застосування щодо однієї і тієї ж особи двох штрафних каральних заходів. Це є не лише непропорційним та надмірним обтяженням щодо такої особи, але й ставить у нерівне правове становище при вчиненні аналогічного правопорушення у діяльності юридичної особи та фізичної особи-підприємця не на користь останнього.
Розмежування статусу фізичної особи та фізичної особи - підприємця не зумовлює можливостей відходу від цих висновків, оскільки в обидвох випадках каральна мета відповідальності реалізується щодо єдиного суб`єкта права - фізичної особи, яка з метою законного здійснення господарської діяльності отримує додатковий правовий статус. Оскільки правовий статус підприємця фізична особа з повною цивільною дієздатністю набуває в порядку реалізації свого права на здійснення підприємницької діяльності, яка не заборонена законом (згідно з частиною 1 статті 42 Конституції України та частини 1 статті 50 Цивільного кодексу України, частини 1 статті 128 Господарського кодексу України).
Отже, фізична особа - підприємець, яка використовує найману працю, не може бути одночасно притягнута до відповідальності за частиною 2 статті 265 КЗпП України та частиною 1 статті 41 КУпАП.
41.          Об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 22 грудня 2020 року сформулювала правовий висновок, відповідно до якого:
-          штрафи, передбаченні статтею 265 КЗпП України, є заходами фінансової відповідальності, а тому підстав відносити їх до заходів адміністративної відповідальності немає;
-          фізична особа - підприємець, яка використовує найману працю, не може бути одночасно притягнута до відповідальності за частиною 2 статті 265 КЗпП України та частиною 3 статті 41 КУпАП в частині допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору у зв`язку з порушенням принципу "non bis in idem" як складового елементу принципу верховенства права.
42.          Застосовуючи вказаний підхід до обставин цієї справи слід врахувати, що постановою Хустського районного суду Закарпатської області від 31 жовтня 2019 року у справі №309/2883/19 закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 41 КУпАП.
43.          У зв`язку з цим позивача подвійне притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення в даному випадку відсутнє, а доводи касаційної скарги в частині порушення статті 61 Конституції України не знайшли свого підтвердження.
44.          Посилання скаржника на практику Верховного Суду, висловлену у постановах від 24 грудня 2019 року у справі №360/403/19 та від 31 липня 2019 року у справі 2340/4337/18 також підтверджує відсутність подвійної відповідальності у випадку коли особу не було притягнуто до відповідальності за порушення частини 3 статті 41 КУпАП, натомість притягнуто до відповідальності постановою Управління на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 КЗпП України.
45.          Суд першої інстанції помилково вважав, що мало місце порушення статті 61 Конституції України, проте це не призвело до прийняття невірного висновку про задоволення позову, з огляду на таке. 
(в) щодо можливості застосування преюдиції 
46.          Відповідно до частини 6 статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
47.          У постанові від 15 жовтня 2019 року у справі №813/8801/14 Верховний Суд зробив висновок, що вказана норма визначає преюдиційні підстави звільнення осіб, які беруть участь у справі, від доказування обставин з метою досягнення процесуальної економії - за наявності цих підстав у суду не буде необхідності досліджувати докази для встановлення певних обставин.
48.          У постанові від 12 червня 2020 року у справі №813/3750/16, обставини якої є подібними, Верховний Суд погодився із застосуванням постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 41 КУпАП як преюдиційної у справі про притягнення до відповідальності за частиною 3 статті 24 КЗпП України.
49.          Можливість застосування преюдиції у подібних правовідносинах висловлена також у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2021 року у справах №824/588/18 і №0740/826/18, від 19 листопада 2021 року у справі №0840/3739/18.
50.          При розгляді цієї справи наведений вище підхід може бути застовано, виходячи з такого.
51.          У постанові Хустського районного суду Закарпатської області від 31 жовтня 2019 року у справі №309/2883/19 встановлено таке.
"...приміщення відпочинково-розважального комплексу "ІНФОРМАЦІЯ_1", де 01.08.2019  р. проводилась інспекційна перевірка, також орендують суб`єкти господарювання - ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_6 , які надають послуги з організації діяльності відпочинково-розважальних заходів, та окремі з них для цих робіт залучають найманих працівників. Однак, з відеозаписів фіксування інспекційного відвідування, чітко видно, що окрім ОСОБА_1 , перевірили лише ФОП ОСОБА_6 , в якого відсутні працівники. Однак, ні ФОП ОСОБА_7 ні ФОП ОСОБА_5 не перевіряли. При опитуванні осіб про яких зазначено в протоколі, не питалось у кого працюють ці люди і чи є укладені з ними договори та не встановлювали інші пов`язані з цим обставини по інших підприємцях які працюють на території комплексу. Так, ОСОБА_2 , яка ніби-то надавала послуги бармена, яку при перевірці інспектори опитували є його дружиною, здійснює свою підприємницьку діяльність у відпочинково-розважальному комплексі " ІНФОРМАЦІЯ_1 " в АДРЕСА_1 . До матеріалів інспекційного відвідування додано відеозаписи, з аналізу яких чітко видно, що висновок інспектора праці Джумелі М.І., викладений в описовій частині Акту, не ґрунтується на всебічно та повно встановлених обставинах справи, підтверджених відповідними доказами. Так існують чотири відеозаписи, один з яких здійснив керівник інспекторської групи Туринський Я.І. на якому не видно записів щодо відібрання пояснень від осіб, не видно щоб встановлювались по будь-яких документах особи з якими спілкувались інспектори, щоб інспектори встановлювали, що саме там робили ті особи, та з ким саме вони перебувають у трудових відносинах, адже на території відпочинково-розважального комплексу " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", за адресою: АДРЕСА_1 здійснюють свою підприємницьку діяльність, окрім ФОП ОСОБА_1 , інші підприємці на прізвище ОСОБА_8 . Інші три відеозаписи здійснені іншим інспектором з питань праці в яких містяться кадри, де інспектори разом із ОСОБА_1 оглядають різні приміщення та спілкуються із різними, не встановленими особами: відвідувачами, клієнтами. Такої особи, як ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - не існує, така не проживає за адресою АДРЕСА_2 . Яким чином інспектори встановлювали особу цієї людини та про кого йде мова ОСОБА_1 невідомо. З відеозапису видно, що при перевірці інспектори опитували ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка згідно трудового договору від 22.07.2019 року перебуває у трудових відносинах із ФОП ОСОБА_7 , яка є дружиною ОСОБА_1 , здійснює свою діяльність у відпочинково-розважальному комплексі " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", за адресою: АДРЕСА_1 . Щодо особи - ОСОБА_3 , жителька АДРЕСА_1 , яка нібито надавала послуги кухонного працівника ОСОБА_1 невідомо хто вона така, так як інспектори не встановлювали особу цієї людини. Особа з прізвищем ОСОБА_10 працює лише одна, з якою у ОСОБА_1 укладено трудовий договір, про що зазначено в Акті, а чому інспектори записали, що відсутній трудовий договір з Ільницькою ОСОБА_1 невідомо. Зважаючи на порядковість опитування осіб, що ОСОБА_1 бачив при інспекційному відвідуванні, та з відеозапису на 06.32 хв. видно, що другою особою, яку опитували, була ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка перебуває у відносинах цивільно-правового характеру з ФОП ОСОБА_7 .. При перевірці інспектори спілкуватися з жінкою, особу якої вони чітко не встановили, а записали в Акті - ОСОБА_3 . З відеозапису чітко видно, що від цієї особи не відбирались пояснення, не встановлювалось, яку роботу вона виконує, в кого працює, від кого отримує заробітну плату, жодних ґрунтовних пояснень не було відібрано. Щодо особи - пані Настя, яка відмовилася себе ідентифікувати, ОСОБА_1 зазначив, що така надає послуги по прибиранню, згідно укладеного Договору з ФОП ОСОБА_7 . За таких обставин, проаналізувавши докази у адміністративній справі, суд констатує про те, що інспектором Джумеля І.М. не повно досліджено обставини, не відібрано пояснення осіб, які записані в описовій частині протоколу, не встановлено їх особи, що призвело до помилкового висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 41 КУпАП."
52.          Тобто, у вказаній справі встановлено, що такої особи як ОСОБА_2 взагалі не було при інспекційному відвідуванні і позивачу не відома особа з такими даними, а ОСОБА_3 та Настя, яка відмовилася себе ідентифікувати, мали цивільно-правові відносини з іншими фізичними особами-підприємцями, які здійснюють свою підприємницьку діяльність за тією ж адресою, що і позивач.
53.          Для спростування преюдиційних обставин учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами статті 90 КАС України.
54.          Зважаючи на те, що обставини, встановлені у постанові Хустського районного суду Закарпатської області від 31 жовтня 2019 року у справі №309/2883/19 не були належним чином спростовані при розгляді адміністративної справи про скасування припису та постанови про накладення штрафу, колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено вчинення порушення трудового законодавства.
55.          Судами попередніх інстанцій було досліджено матеріали цієї справи в сукупності з обставинами, встановленими у справі №309/2883/19 та зроблено висновок про обґрунтованість позовних вимог та як наслідок наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.
56.          Суди попередніх інстанцій спростували наявність порушень трудового законодавства ФОП ОСОБА_1 , за які останнього притягнуто до відповідальності.
57.          Отже, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження.
58.          Враховуючи наведене, Суд не встановив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень.
59.          Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
60.          З огляду на викладене, касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.
61.          Оскільки Верховний Суд залишає без змін судові рішення, то відповідно до статті 139 КАС України, судові витрати не підлягають новому розподілу.
Керуючись статтями 2, 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Головного управління Держпраці у Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 березня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2020 року у справі №260/1408/19 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                    В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                    О.П. Стародуб