КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А 

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року                                                                                                       місто Київ
єдиний унікальний номер справи: 755/18714/21                                            
номер провадження: 33/824/845/2022                        
Суддя Київського апеляційного суду Верланов С.М., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_2 на постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 11 січня 2022 року,
ВСТАНОВИВ:
Постановою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 11 січня 2022 року закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Гайворон Кіровоградської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, працюючого в УКР ГУНІ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою судді першої інстанції, потерпілий ОСОБА_2   подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 11 січня 2022 року, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення суддею норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що з наявного у  матеріалах справи відео видно, що ОСОБА_2   виїхав на перехрестя на відстані двадцяти метрів за автомобілем, яке виїхало перед ним на зелений сигнал світлофора, тому вважає, що суд дійшов помилкового висновку  про те, шо він виїхав на перехрестя на червоний сигнал світлофора. Також зазначає, що на відео видно, що він виїхав на перехрестя перший з усіх транспортних засобів, що чекали початку руху на зелений сигнал світлофора. Вказує, що ці обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 виїхав на перехрестя, не дочекавшись зеленого сигналу світлофора, а  швидкість, з якою він рухався і виїхав на перехрестя, була більшою за 50 км/год. Крім того, зазначає, що смуга, по якій рухався ОСОБА_1 , дозволяє їхати лише вправо, але останній, у порушення Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), рухався прямо та  перетинаючи перехрестя не впевнився, що всі учасники дорожнього руху покинули перехрестя. На його думку, вказаний факт підтверджує вину ОСОБА_1 у даній  дорожньо-транспортній пригоді (далі - ДТП), оскільки останній не дав його транспортному засобу, яким він керував, закінчити проїзд перехрестя.
Вказує, що відповідно до ПДР зелений сигнал світлофора не дає право виїжджати на перехрестя, не переконавшись, що всі учасники дорожнього руху покинули перехрестя (пішоходи, транспортні засоби закінчили свої маневри і покинули перехрестя), і тільки пісял цього можна їхати через перехрестя. Зазначає, що ОСОБА_1 рухався на транспортному засобі через перехрестя прямо в крайній правій смузі, яка дозволяє рухатись тільки вправо. Звертає увагу, що на клопотання ОСОБА_1 експерт надав графік роботи світлофора,  проте на відео чітко видно, що він, ОСОБА_2 , рухався за автомобілем на відстані двадцяти метрів, який рухався на зелений сигнал світлофора, що свідчить про неможливість в`їзду його автомобіля на перехрестя на заборонений сигнал світлофора.
31 січня 2022 року ОСОБА_1 подав до суду заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 11 січня 2022 року залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - залишити без змін, посилаючись на те, що його невинуватість у вчинені  адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, схемою місця ДТП, поясненнями осіб,  наданими як одразу після зіткнення транспортних засобів, так і в судовому засіданні, які є чіткими, послідовними та узгоджуються з матеріалами справи, відеозаписом моменту вчинення ДТП та довідкою про роботу світлофорів.
Крім того, звертає увагу на те, що у даній справі відбулось п`ять судових засідань                (22 листопада 2021 року, 01 грудня 2021 року, 21 грудня 2021 року, 04 січня 2022 року та                11 січня 2022 року), тому у ОСОБА_2 було достатньо часу для надання додаткової інформації суду на підтвердження його, ОСОБА_1 , вини  у вчиненні адміністративного правопорушення. Зокрема, ОСОБА_2 було заявлено клопотання про заслуховування свідка, однак даний свідок так і не був присутній на жодному судовому засіданні. Сам ОСОБА_2 був присутній лише на одному судовому засіданні, на якому не надав жодного додаткового доказу вини ОСОБА_1 .
Також ОСОБА_1 наголошує на недотриманні ОСОБА_2 вимог закону щодо форми апеляційної скарги, яка подана ним на постанову судді першої інстанції, зокрема, в ній відсутнє прохання яке саме рішення він просить ухвалити відповідно до положень ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду його апеляційної скарги.
Звертає увагу, що у тексті апеляційної скарги ОСОБА_2 містяться протиріччя, а саме, останній спочатку зазначає, що обставини моменту ДТП підтверджуються даними відео, яке  наявне в матеріалах справи, а в подальшому вказує, що відео відсутнє в матеріалах справи, що не відповідає дійсності. Також в тексті апеляційної скарги                      ОСОБА_2 не вказує про свою незгоду з постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 11 січня 2022 року, а лише про те, що вказана постанова є йому незрозумілою.
Заслухавши доповідь судді, пояснення потерпілого ОСОБА_2 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи її необґрунтованою, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, враховуючи подані заперечення на апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ 307719 від 28 жовтня 2021 року зазначено, що 28 жовтня 2021 року о 15 год 20 хв у місті Києві по бульвару Перова, 34, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_1 , не надав перевагу в русі автомобілю «Geely», д.н.з. НОМЕР_2 , що завершував рух перехрестя та здійснив з ним зіткнення. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 10.1, 16.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.
Так, пунктом 10.1 ПДРпередбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Згідно з п.16.5 ПДР України, разі подання сигналу регулювальником або ввімкнення сигналу світлофора, що дозволяє рух, водій зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що завершують рух через перехрестя, а також пішоходам, які закінчують перехід.
Визнаючи невинним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суддя першої інстанції дійшов висновку про  те, що наявні у матеріалах справи докази, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення; пояснення учасників ДТП; схема місця ДТП; відео з камер спостережень; довідка про режим роботи світлофорного об`єкту на перехресті бульвар Перова - вул. С.Стальського у місті Києві, у своїй сукупності свідчать  про наявність підстав для закриття провадження у справі, оскільки  у справі не встановлено факт порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.10.1,                 16.5 ПДР, так як ДТП сталося внаслідок порушення ОСОБА_2  правил проїзду на заборонений сигнал світлофору (8.10 ПДР України).
Апеляційний суд вважає, що вказані висновки судді місцевого суду відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наведеними вище дослідженими у  судовому засіданні доказами та є обґрунтованими.
Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.
У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року  «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Так, відповідно до п.8.10 ПДР України у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія, див. додаток 2), дорожнім знаком 5.69 «Місце зупинки» (див. додаток 1), якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.
У суді першої інстанції ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, не визнав та пояснив, що 28 жовтня 2021 року, приблизно о 15 год 30 хв. у місті Києві по бульвару Перова зі сторони вул. П.Запорожця в сторону вул. М.Кибальчича, він керував автомобілем «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 . Перетинаючи перехрестя бульвар Перова і вул. С.Стальського, він зупинився на червоний сигнал світлофору, а коли загорівся зелений сигнал світлофору весь потік транспорту рушив, включаючи його. Автомобілі, які рухалися в попутному напрямку почали сигналити, і в цей момент із-за маршрутного таксі з`явився автомобіль «Geely»,                    д.н.з. НОМЕР_2 . Не зважаючи на його спроби зупинитися, він здійснив зіткнення з вказаним автомобілем «Geely», д.н.з. НОМЕР_2 ., а саме в задню праву частину даного автомобіля. Після цього було викликано працівників поліції. Вказував, що причиною пошкодження транспортних засобів було не порушення ним ПДР, а дії потерпілого ОСОБА_2 , який порушив ПДР і всупереч забороні виїхав на червоне світло світлофора на перехрестя.
Потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що він рухався на автомобілі «Geely», д.н.з.                        НОМЕР_2 , завершував проїзд перехрестя бульвар Перова і вул. С.Стальського у місті Києві коли автомобіль«Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 рухався на великій швидкості по крайній правій смузі для громадського транспорту, де дозволений тільки поворот направо, скоїв наїзд на його автомобіль в бік задньої частини. Від удару його автомобіль розвернуло і він збив залізну огорожу. Крім того, вказував, що водій автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 не побачив, що він закінчив проїзд, через стоячий на другій смузі маршрутний автобус та побачивши, що загорівся жовтий сигнал світлофору, на великій швидкості вилетів на перехрестя, не впевнившись на те, що таке перехрестя вільне. Тому вважав, що водій автомобіля Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , винний в наїзді на його автомобіль.
Згідно наданих у суді першої інстанції письмових пояснень свідка ОСОБА_3 вбачається, що 28 жовтня 2021 року, приблизно о 15 год 30 хв. у місті Києві на бульварі Перова зі сторони вул. П.Запорожця в сторону вул. М.Кибальчича, він керував транспортним засобом - автобус «Богдан», д.н.з. НОМЕР_3 . Знаходячись на регульованому перехресті бульвар Перова і вул. С.Стальського, в той момент коли у нього загорівся зелений сигнал світлофору він побачив як автомобіль «Geely», д.н.з. НОМЕР_2 , рухався на червоний сигнал світлофору в напрямку вул. С.Стальського в сторону вул. Братиславська (а.с.13). 
Відповідно до даних схеми місця ДТП пошкодження на автомобілі ««Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 ,локалізовані на передній частині, а на автомобілі «Geely», д.н.з. НОМЕР_2 , найбільші пошкодження розташовані на задніх дверях, задньому лівому крилі, задній частині корпусу, задньому бампері.
З матеріалів справи вбачається, що 15 грудня 2021 року та 29 грудня 2021 року  на запит суду першої інстанції від 01 грудня 2021 року надійшла відповідь комунального підприємства «Центр організації дорожнього руху» за №053/04-14/6554, №053/04-14/6796, до якої долучена  довідка про режим роботи світлофорного об`єкту на перехресті бульвар Перова - вул. С.Стальського у місті Києві згідно паспортних даних світлофорного об`єкту станом на 28 жовтня 2021 року, в якій зазначено, що о 15 год 20 хв. робота світлофорного об`єкту здійснювалась за часовою програмою (ЧП) №5. Час дії ЧП №5: 11:00:00 - 16:00:00. Інформація про пошкодження та збоїв в роботі світлофорної сигналізації у вказаний час не зареєстровано (а.с.24-25, 31-32, 42-45).
Дослідивши схему дії світлофорів на перехресті бульвар Перова - вул. С.Стальського у місті Києві за часовою програмою №5 Тц = 108 сек., схему перехрестя бульвар Перова - вул. С.Стальського у місті Києві, а також наявний у справі відеозапис щодо моменту ДТП на вказаному перехресті, апеляційний суд вважає, що суддя першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що станом на момент ДТП на перехресті бульвар Перова - вул. С.Стальського у місті Києві, коли з боку водія ОСОБА_1 горіло зелене світло світлофора, у водія ОСОБА_2 було вже червоне світло.
Тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що він виїхав на перехрестя на дозволяючий сигнал світлофора, апеляційний суд не приймає до уваги доводи з наведених вище підстав.
Отже оцінивши наведені вище докази у їх сукупності, суддя місцевого суду дійшов правильного висновку про те, що вказана вище ДТП сталася внаслідок порушення ОСОБА_2 правил проїзду на заборонений сигнал світлофору, тобто, п. 8.10 ПДР України, що перебуває у причинному зв`язку з ДТП.
З огляду на викладене, з урахуванням встановлених обставин, суддя першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що в діях ОСОБА_1 не вбачається події адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки суду не надано доказів того, що він порушив вимоги пункту 10.1, 16.5 ПДР, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про невідповідність висновків судді місцевого суду обставинам справи, а зводяться до переоцінки доказів, яким суддею надана належна правова оцінка, на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.
Що стосується посилання в апеляційної скарги на те, що смуга руху, по якій рухався ОСОБА_1 , дозволяє їхати лише вправо, однак останній, у порушення ПДР, рухався прямо, що на думку ОСОБА_2 , підтверджує вину ОСОБА_1 у ДТП, апеляційний суд не приймає до уваги з таких підстав. 
Згідно із ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
У своїх судових рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на те, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувачена, позбавляючи статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Європейської конвенції з прав людини.
Так, з урахуванням положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» рішення від 30 травня 2013 року та «Карелін проти Росії» рішення від 20 вересня 2016 року, у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципи рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, в фактично судом).
Формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.
Протокол про адміністративне правопорушення - це відповідним чином оформлений уповноваженою особою процесуальний документ про вчинення діяння, яке містить ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП.
Саме складання протоколу - це процесуальна дія суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень                          ст.251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Таким чином встановлення вини особи у порушенні нею ПДР, що є підставою для її притягнення особи до адміністративної відповідальності, без наявності висунутого проти неї обвинувачення у формі складання протоколу компетентним суб`єктом владних повноважень, призведе до порушення права останньої на захист від конкретного адміністративного обвинувачення, що є неприпустимим.
Отже, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ним ПДР України можливе лише в межах справи про адміністративне правопорушення відносно нього, за умови складення відповідного протоколу та направлення його на розгляд суду.
Установлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ 307719 від 28 жовтня 2021 року ОСОБА_1 не висувалось  обвинувачення  у порушенні ним правил руху у смузі, яка дозволяю їхати лише вправо, під час ДТП, що мала місце 28 жовтня 2021 року. 
Тому у суду відсутні правові підстави для перевірки обставин щодо порушення ОСОБА_1 правил руху у смузі, яка дозволяю їхати лише вправо, під час ДТП, яка мала місце 28 жовтня 2021 року.
 З огляду на викладене вище, постанова судді Дніпровського районного суду міста Києва від 11 січня 2022 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.
 На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду, 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргуОСОБА_2 залишити без задоволення. 
Постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 11 січня 2022 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Суддя Київського
апеляційного суду                                                                          С.М.Верланов