Справа № 127/18080/21
Провадження № 22-ц/801/1322/2022, №22-ц/801/1321/2022
Категорія: 70
Головуючий у суді 1-ї інстанції Король О.П.
Доповідач:Оніщук В. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2022 року	Справа № 127/18080/21	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Оніщука В. В. (суддя-доповідач),
суддів: Медвецького С. К., Рибчинського В.П.,

учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 травня 2022 року та додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 червня 2022, ухвалене у складі судді Короля О.П., в залі суду,
встановив:
Короткий зміст вимог
У липні 2021 року  ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.
Позовна заява обґрунтована тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10 березня 2021 року шлюб між сторонами розірвано.
У позові зазначено, що після розірвання шлюбу дитина - ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 та повністю перебуває на її утриманні. Батько дитини мінімально і несистематично фінансово допомагає в утриманні сина, а тому ОСОБА_1 вважає, що розмір такої допомоги не відповідає потребам їх спільної дитини.
Позивач вказала, що стан здоров`я та матеріальне становище ОСОБА_2 дозволяє йому брати участь у забезпеченні дитини та зазначила про наявність у відповідача нерухомого майна, що належить йому на праві приватної власності. Інших неповнолітніх дітей, непрацездатної дружини, батьків, повнолітніх дітей на утриманні у відповідача немає.
Оскільки у добровільному порядку сторони не досягли згоди щодо порядку та розміру сплати аліментів на утримання дитини, вищевикладене стало підставою для звернення в суд з позовом, у якому ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання їх спільної дитини – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини заробітку (доходу) ОСОБА_2 , щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
У вересні 2021 року ОСОБА_2 звернувся в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що в період з 03.08.2008 року по 10.03.2021 року він перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_1 , від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У позові зазначено, що ще до розірвання шлюбу із ОСОБА_1 вони стали проживати окремо, при цьому він разом із сином проживають у квартирі АДРЕСА_2 і дитина перебувала та перебуває на повному його утриманні.
ОСОБА_2 зазначив, що він 30 червня 2021 року відкрив на ім`я сина картковий рахунок у АТ «КБ «Приватбанк», яким вирішуються його з сином побутові питання. 
Вказав, що він відповідально ставиться до свого батьківського обов`язку, розуміє, що дитина потребує уваги від обох батьків та робить усе можливе для повноцінного розвитку сина, однак його вразила поведінка відповідача, яка звернулась в суд із позовом до нього про стягнення аліментів в той час коли весь тягар матеріального забезпечення лежить на ньому, тому первісний позов не визнає та заперечує проти його задоволення.
На підставі викладеного вище, ОСОБА_2 звернувшись в суд із зустрічним позовом, просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь аліменти в розмірі ј частини усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до повноліття дитини. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23 травня 2022 року первісний позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 15 липня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.
Зустрічний позов ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітнього сина залишено без задоволення. 
Стягнуто з  ОСОБА_2 судовий збір у дохід держави в розмірі 1 816 грн.
Задовольняючи первісний позов, суд першої інстанції свій висновок обґрунтував тим, що дитина постійно проживає з матір`ю, яка несе постійні та систематичні витрати на харчування, придбання одягу, канцелярських товарів, особистих обов`язкових та додаткових потреб сина, оплачує житлово-комунальні послуги за усіх зареєстрованих у помешканні осіб, при цьому відповідач інших утриманців не має та спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання свого неповнолітнього сина. 
Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції свій висновок обґрунтував тим, що факт постійного проживання сина з батьком та повного утримання дитини зі сторони батька не встановлено і не підтверджено належними, допустимими та достатніми доказами. 
26 травня 2022 року представник  ОСОБА_1 – адвокат Озерська Ірина Василівна звернулась в суд із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в розмірі 23 400 грн. 
Додатковим рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07 червня 2022 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 10 000 грн.
В задоволенні решти вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовлено. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 , посилаючись на його незаконність та на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким зустрічний позов задовольнити, а також просить скасувати додаткове рішення, оскільки скасування основного рішення є підставою для скасування додаткового.

Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 27 червня 2022 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя – Оніщук В. В., судді: Медвецький С. К., Голота Л. О.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 30 червня 2022 року апеляційну скаргу на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 травня 2022 року залишено без руху і надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 30 червня 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою на додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 червня 2022 року та надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу іншому учаснику справи.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 07 липня 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 травня 2022 року та надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу іншому учаснику справи.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 14 липня 2022 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 27 липня 2022 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя – Оніщук В. В., судді: Медвецький С. К., Рибчинський В. П. 

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга мотивована тим, що у позивача за первісним позовом відсутні підстави для звернення до суду з позовом про стягнення аліментів, оскільки нею на підтвердження факту спільного проживання з сином надано довідку, з якої вбачається інформація щодо реєстрації місця проживання у квартирі АДРЕСА_3 двох повнолітніх та однієї неповнолітньої особи і не зрозуміло хто конкретно зареєстрований за даною адресою.
Крім того, в апеляційній скарзі зазначено, що під час розгляду справи в суді першої інстанції свідками було підтверджено факт проживання дитини разом із батьком, при цьому останнім надано довідку про фактичне проживання сина з ним за адресою: АДРЕСА_4 .

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу
Впродовж встановленого апеляційним судом строку, представником позивача за первісним позовом подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції та додаткове рішення суду без змін. 

Фактичні обставини справи, встановлені судом
Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується повторною копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 25 червня 2021 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (а.с. 15).
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10 березня 2021 року (справа № 127/3216/21) розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 14).
Із довідки № 44475 від 30 червня 2021 року вбачається, що за відомостями Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради в реєстрі територіальної громади наявна інформація щодо реєстрації місця проживання двох повнолітніх осіб та однієї неповнолітньої особи за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 17).
Відповідно до довідки № 334 від 03 серпня 2021 року про склад сім`ї або зареєстрованих (проживаючих) у житловому приміщенні осіб, виданої ОСББ «Бортняка 1» видно, що у квартирі АДРЕСА_3 зареєстровано ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а.с. 100).
Згідно з актом від 03 серпня 2021 року ОСББ «Бортняка 1» ОСОБА_2 за вищевказаною адресою не проживає (а.с. 101).
Крім того, із акта ОСББ «Бортняка 1» від 13 вересня 2021 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , при цьому з березня 2021 року останній не проживає. За вказаною адресою з березня 2021 року проживають разом мати з сином (а.с. 102).
Із довідки № 20 від 27 серпня 2021 року про склад сім`ї або зареєстрованих (проживаючих) у житловому приміщенні осіб, виданої ОСББ «Зодчих 7», вбачається, що за адресою: АДРЕСА_5 проживають без реєстрації  ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с. 53).
Актом від 27 серпня 2021 року ОСББ «Зодчих 7» встановлено, що на момент обстеження за вищевказаною адресою тимчасово перебувають без реєстрації ОСОБА_2 та  ОСОБА_5 (а.с. 54).
Відповідно до акта обстеження умов проживання, складеного представниками служби у справах дітей Вінницької міської ради, від 29 вересня 2021 року, виданого на підставі заяви ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 створені належні умови для проживання, навчання та розвитку дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 127-128).
Крім того, ОСОБА_1 видано акт оцінки потреб сім`ї/ особи (а.с. 146-149) та висновок оцінки потреб сім`ї (а.с. 150-151).
Відповідно до акта обстеження умов проживання, складеного представниками служби у справах дітей Вінницької міської ради, від 02 грудня 2021 року, виданого на підставі запиту Вінницького міського суду Вінницької області від 12 листопада 2021 року, за адресою: АДРЕСА_4 створені належні умови для проживання, навчання та розвитку дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 176).
З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 надано ряд квитанцій щодо придбання продуктів харчування, дитячого одягу, канцелярського приладдя та ноутбуку, тощо (а.с. 108-111, 184-185, 203), квитанції на оплату комунальних послуг (а.с. 105-107). 
Разом із тим, ОСОБА_2 надано квитанції щодо відвідування стоматолога (а.с. 61), придбання іграшок (а.с. 62,63) та взуття (а.с. 65).
Із довідки про доходи № 1542 від 25 серпня 2021 року, виданої ОСОБА_2 видно, що він працює у Представництві «Ріхтер Гедеон Нрт» та у 2020 році отримав дохід в розмірі 370 014,71 грн (а.с. 47).
Відповідно до довідки № 1543 від 25 серпня 2021 року загальна суму доходу ОСОБА_2 за період з січня по липень 2021 року складає 224 692,13 грн (а.с. 48).
Згідно з договором дарування квартири від 18 січня 2018 року ОСОБА_2 прийняв дарунок – квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 (а.с. 49-51).

Позиція суду апеляційної інстанції
Апеляційна скарга на підставі статті 369 ЦПК України розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції відповідає вищевказаним вимогам закону.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.
Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Згідно із статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Частиною третьою статті 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
З матеріалів справи видно, що  ОСОБА_1 , пред`являючи вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини, просила стягнути з відповідача ј частину його заробітку (доходу) та обґрунтувала її тим, що дитина проживає разом із нею, відповідач проживає окремо, бере участь в утриманні дитини мінімально і несистематично, що не в повній мірі відповідає потребам дитини, при цьому стан здоров`я відповідача та його матеріальне становище та відсутність інших утриманців дозволяє належно забезпечувати потреби дитини.
Задовольняючи первісний позов та визначаючи розмір аліментів в розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно, суд першої інстанції вірно застосував положення статті 182 СК України, врахувавши вік дитини, факт її проживання з матір`ю, а також врахував стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів.
Крім того, з матеріалів справи видно, що ОСОБА_2 , пред`являючи зустрічну вимогу про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, просив стягнути з ОСОБА_1 ј частину її заробітку (доходу) та обґрунтував вимогу тим, що дитина проживає разом із ним та перебувала і перебуває на повному його утриманні.
Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції свій висновок мотивував не підтвердженням факту постійного проживання дитини з батьком та повного утримання дитини саме батьком.
Колегія суддів вважає, що в даному випадку ОСОБА_1 належними доказами підтверджено факт того, що вона несе основні витрати на утримання неповнолітнього сина, при цьому колегія суддів критично ставиться до наданих ОСОБА_2 квитанцій щодо здійснення ним постійних витрат на дитину, адже це не є аліментами в розумінні положень Сімейного кодексу України, а можуть бути розцінені як додаткові витрати на дитину.
Викладені в апеляційній скарзі доводи щодо надання позивачкою довідки про реєстрацію місця проживання, яка не конкретизує осіб зареєстрованих у приміщенні, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки у паспорті позивачки міститься відмітка про її реєстрацію за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому довідка про реєстрацію місця проживання особи Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради (а.с. 27) містить дані про реєстрацією за цією ж адресою ОСОБА_2 , а також сам відповідач, зокрема, у своїй зустрічній позовній заяві та апеляційній скарзі вказує своє місце реєстрації за вищевказаною адресою.
Доводи апеляційної скарги щодо підтвердження свідками факту проживання дитини з батьком на увагу не заслуговують, оскільки з наданих ними показань вбачається лише періодичне перебування дитини за місцем фактичного проживання його батька та не підтверджують факт постійного проживання.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення.
Щодо оскарження ОСОБА_2 додаткового рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 червня 2022 року, апеляційний суд зазначає таке.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України та ч. 8 ст. 141 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром стягнутих з відповідача за первісним позовом витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн з урахуванням критерію реальності адвокатських витрат та критерію розумності їхнього розміру, при цьому апеляційна скарга не містить доводів на спростування визначеного судом розміру витрат на професійну правничу допомогу.
При вирішенні цієї справи суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.
Отже, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, тому судові витрати понесені у зв`язку з апеляційним переглядом справи слід залишити за  ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд,
постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 травня 2022 року та додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 червня 2022 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач:                                            В. В. Оніщук

Судді:                                                        С. К. Медвецький

В. П. Рибчинський