П О С Т А Н О В А
     І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
18 липня 2022 року                                                                                         місто Київ
 
                                                                          справа № 761/36484/21
                                                                          провадження № 22-ц/824/3204/2022
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д.0, Стрижеуса А.М.,
 
сторони:
позивач -  ОСОБА_1 
відповідач - Київська міська рада
 
розглянув  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану адвокатом Орещенко Лесею Анатоліївною,
 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2021 року, постановлену у складі судді Фроловою І.В.,
у справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, -
 
            В С Т А Н О В И В :
 
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 18 жовтня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання права власності на спадкове майно  повернуто позивачу.
Не погоджуючись з такою ухвалою, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Орещенко Л.А. подала апеляційну скаргу, в якій просять ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В апеляційній скарзі посилається на те, що ухвала постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права. Зокрема, зазначає, що висновок суду про те, що позов підписано особою, яка не має права його підписувати, не ґрунтується на законі.
Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу. 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 травня 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 червня 2022 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Ухвала суду першої інстанції щодо  повернення заяви позивачеві (заявникові) віднесена до п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що у жовтні 2021 року   ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Орещенко Л.А., подала до суду позовну заяву до  Київської міської ради про визнання права власності на спадкове майно.
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 18 жовтня 2021 року позовну заяву повернуто особі, яка її подала.
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив із того, що  позовну заяву подано та підписано особою, яка не надала суду належні документи наявності повноважень на підпис позовної заяви та подання її до суду від імені та в інтересах позивача. Суд вважав, що  на підтвердження повноважень адвоката Орещенко Л.А. долучено  копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та ордер, які не можуть бути прийняті в якості підстав для підтвердження повноважень представника. Суд вважає, що в даному випадку можливість адвоката підписати позов повинна підтверджуватись домовленістю сторін у договорі про надання правової допомоги, який засвідчує існування між клієнтом та адвокатом домовленості стосовно об`єму наданих йому повноважень, шляхом визначення такої дії у договорі.
Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком  суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до п.1 ч.4 ст. 185 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про  повернення позовної заяви, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.
Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника (ч.1 ст.58 ЦПК України).
Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч.1 ст.60 ЦПК України).
Частиною 4 статті 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері (ч.ч.1,2 ст.64 ЦПК України).
Відповідно до ч.2 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (далі - Закон) ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.
Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій (ч.4 ст.26 Закону).
Відповідно до Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням. В Україні встановлюється єдина, обов`язкова для всіх адвокатів, типова форма ордера, яку затверджує Рада адвокатів України.
Ордер, встановленої цим Положенням форми, є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта. 
Отже, ордер, який видано відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката.
Надання договору про правничу допомогу, його копії або витягу разом із ордером чинна редакція ЦПК України не вимагає.
Виходячи зі змісту ч. 1, 3 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», ордер може бути оформлений адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням) лише на підставі вже укладеного договору. 
Крім того, адвокат несе кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення суду про повноваження представляти іншу особу в суді, а так само умисне невнесення адвокатом до ордера відомостей щодо обмежень повноважень, установлених договором про надання правничої допомоги   (ст. 400-1 Кримінального кодексу України).
Відповідно до п.12.8 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, ордер містить наступні реквізити, зокрема,  обмеження повноважень, якщо такі передбачені договором  про надання правничої (правової) допомоги.
Отже, за відсутності запису в ордері щодо обмежень адвоката підписувати документи, підстав вважати, що у адвоката такі повноваження відсутні, немає.
Як свідчать матеріали справи позовну заяви підписано представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Орещенко Л.А., яка діє на підставі ордеру ( ордеру доданий до позовної заяви), в якому інформація щодо обмеження повноважень адвоката, зокрема, на подання позовної заяви та її підпису, відсутня.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що адвокат Орещенко Л.А., представляючи інтереси ОСОБА_1 , не мала повноважень на підписання позовної заяви.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).
У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».
Захист порушених прав, свобод чи інтересів реалізується через врегульовану процесуальним законом можливість пред`явити до суду позовну заяву, яка є процесуальною формою звернення за захистом порушеного права.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що у суду першої інстанції підстав для повернення позовної заяви не було, а тому оскаржувана ухвала  суду підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 Керуючись  ст.ст. 259, 268, 367, 369, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу   ОСОБА_1 , подану адвокатом Орещенко Лесею Анатоліївною, задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва від 18 жовтня 2021 року - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

 
Суддя-доповідач:                                                              О.І. Шкоріна 

Судді:                                                                                 Л.Д. Поливач

                                                                                            А.М. Стрижеус