Справа № 303/9543/21

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        07 червня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого                                судді КОНДОРА Р.Ю.
суддів                                        МАЦУНИЧА М.В., СОБОСЛОЯ Г.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу № 303/9543/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 17 січня 2022 року, повний текст якого складено 17 січня 2022 року, головуюча суддя Гутій О.В., -

встановив:

29.11.2021 ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 мотивуючи таким. 
Сторони з 2006 року перебували в шлюбі, який рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 11.02.2014 було розірвано. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_3 , яка після розірвання шлюбу залишилася на вихованні матері.
11.12.2014 позивачка уклала шлюб із ОСОБА_4 та змінила у зв`язку з цим прізвище на « ОСОБА_5 ».
Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 11.01.2016 із ОСОБА_2 на користь позивачки були стягнуті аліменти на утримання дитини у розмірі 500,00 грн щомісячно, починаючи з 02.12.2015 і до досягнення дитиною повноліття.
На виконання цього рішення суду відповідач належно сплачує аліменти, які на даний час становлять 1255,00 грн щомісячно.
З часу присудження аліментів витрати на утримання дитини значно зросли внаслідок зростання споживчих цін, прожиткового мінімуму для дитини та збільшення її потреб. Окрім сплати аліментів відповідач ніякої матеріальної допомоги дитині не надає, подарунків їй не дарує, участі в її утриманні та вихованні не бере. Аліменти, що стягуються, є недостатніми для належного утримання дитини, тоді як батьки зобов`язані забезпечувати дитині утримання, необхідне для її нормального виховання та фізичного і духовного розвитку.
Відповідач офіційно не працює, виїздить за кордон на заробітки, має високі доходи, однак, документально це підтвердити позивачка не може. Інших неповнолітніх дітей та утриманців відповідач не має.
У 2021 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років складає від 2395,00 грн до 2618,00 грн.
Відповідач у змозі сплачувати аліменти в більшому розмірі, позивачка вважає, що розмір аліментів у сумі 2500,00 грн буде достатнім для належного виховання дитини.
Посилаючись на ці обставини, на положення ст.ст. 182, 184, 192 СК України та на інші положення законодавства щодо обов`язку батьків утримувати дітей, на міжнародно-правові норми щодо прав дитини, вказуючи на наявність підстав для збільшення розміру присуджених раніше з відповідача аліментів на утримання дитини, позивачка ОСОБА_1 просила збільшити розмір стягуваних на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду від 11.01.2016 у справі № 303/7276/15-ц із ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 500,00 грн щомісячно до 2500,00 грн щомісячно на дитину, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 17.01.2022 позов задоволено частково:
збільшено розмір аліментів, які стягуються за рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 11.01.2016, та постановлено надалі стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканки АДРЕСА_2 , на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 2000,00 грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття;
стягнуто з  ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 908,00 грн.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із його обґрунтованості та доведеності в межах задоволеного, з недостатності аліментів у раніше присудженому розмірі для належної участі батька в утриманні дитини, потреби якої з віком природно зростають, а також з відсутності доказів неспроможності відповідача сплачувати аліменти на рівні 2000,00 грн на місяць.

Відповідач ОСОБА_2 оскаржив рішення суду як незаконне та необґрунтоване, доводи скарги зводяться до таких.
Суд першої інстанції не взяв до уваги факти і обставини, які впливають на суть справи, а саме, щодо погіршення матеріального становища позивачки та погіршення стану здоров`я відповідача. Докази, якими відповідач належно обґрунтував відсутність підстав для збільшення розміру стягуваних аліментів, суд не врахував.
Суд у 2016 році стягнув аліменти на утримання дитини в розмірі 500,00 грн щомісячно відповідно до заявлених позивачкою вимог, чим повністю задовольнив позов. Фактично відповідач справно сплачує аліменти в розмірі 1255,00 грн.
У вихованні та в утриманні доньки відповідач також бере участь, зокрема, допомагає придбанням їй речей, однак, чеків на придбані речі не зберігає, позаяк не передбачав необхідності доведення в майбутньому цих витрат. З донькою він регулярно бачиться, відвідує з нею місця відпочинку, дарує їй подарунки тощо.
У 2021 році стан здоров`я відповідача суттєво погіршився, він переніс оперативне втручання на серці, повинен щодня приймати ліки, вартість яких сягає 2700,00 грн на місяць. Захворювання перешкоджає відповідачу виїжджати за кордон на роботу, робота з фізичними навантаженнями йому протипоказана. Тому його шанси на працевлаштування з високим заробітком обмежені. Відповідач не працює.
Окрім цього, на утриманні відповідача перебувають дружина ОСОБА_6 , 1984 р.н., яка не працює, та її син ОСОБА_7 , 2009 р.н.
За таких обставин, відсутні підстави для збільшення розміру аліментів, а ті аліменти, що фактично сплачуються, є достатніми та відповідають вимогам закону. Відповідач належно виконує свій обов`язок із утримання доньки від першого шлюбу.
Ці обставини не були враховані судом, який неправильно застосував положення ст.ст. 182, 192 СК України та інші норми законодавства.
Сторона просить рішення суду скасувати та відмовити в позові повністю.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Суд першої інстанції розглядає справу із наведених позивачем підстав, у межах заявлених вимог, на підставі наданих сторонами доказів, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, водночас не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права (ст.ст. 12, 13, ст. 367 ч.ч. 1, 4 ЦПК України).

Особа діє у цивільних, в тому числі, в сімейних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди, зловживання цивільними і процесуальними правами не допускається; цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються цивільними та процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій і зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування пред`явлених вимог лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 3 ч. 1 п.п. 3, 6, ст. 11, ст. 12 ч. 1, ст.ст. 13, 14, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 7, 8 СК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-81 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 77 ч. 2 ЦПК України).

Встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували в шлюбі, що його було розірвано рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 11.02.2014 у справі № 303/285/14-ц, і є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6-8). Рішенням цього ж суду від 11.01.2016 у справі № 303/7276/15-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь матері дитини аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 500,00 грн щомісячно, починаючи з 02.12.2015 і до досягнення нею повноліття.

Дитина перебуває на утриманні та вихованні матері, паспортними даними та іншими документами і матеріалами справи підтверджується, що сторони зареєстровані та проживають нарізно: позивачка за адресою: АДРЕСА_2 , відповідач за адресою: Закарпатська область, Мукачівський р-н: адреса місця реєстрації - АДРЕСА_3 (а.с. 16), адреса місця проживання за довідками Центру надання адміністративних послуг Івановецької сільської ради Мукачівського району - АДРЕСА_1 (а.с. 26-28), село Грибівці прилягає до села Бобовище, обидва села входять до складу Івановецької сільської об`єднаної територіальної громади Мукачівського району Закарпатської області.

Після розірвання у 2014 році шлюбу позивачка 11.12.2014 уклала шлюб із ОСОБА_4 та змінила прізвище на « ОСОБА_5 » (а.с. 5, 10).

У справі немає документів, якими б підтверджувалася реєстрація нового шлюбу ОСОБА_2 , водночас довідкою від 28.12.2021 № 338, виданою ОСОБА_2 . Центром надання адміністративних послуг Івановецької сільської ради Мукачівського району, зафіксовано, що він є жителем АДРЕСА_1 , до складу його сім`ї входять дружина ОСОБА_6 , 1984 р.н., і син ОСОБА_7 , 2009 р.н. (а.с. 27).

У довідках від 28.12.2021 № 337 і № 339, виданих Центром надання адміністративних послуг Івановецької сільської ради Мукачівського району, зазначено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_6 ніде не працюють, не навчаються і не служать (а.с. 26, 28).

Розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, складеним держвиконавцем Мукачівського Відділу ДВС у Мукачівському районі Закарпатської області 15.11.2021 за № 52337336/7, підтверджується, що на підставі виконавчого листа № 2/303/184/16, виданого Мукачівським міськрайонним судом 11.01.2016, ОСОБА_2 сплачує аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на жовтень 2021 року фактичний розмір аліментів становив 1255,00 грн на місяць, заборгованості за аліментами немає (а.с. 11).

Суду першої інстанції відповідач ОСОБА_2 надав виписку з медичної карти стаціонарного хворого 674 видану КНП «Закарпатський обласний клінічний центр кардіології та кардіохірургії» Закарпатської обласної ради, згідно з якою ОСОБА_2 проходив стаціонарне лікування з 09.03.2021 по 18.03.2021, йому 16.03.2021 проведено стентування ЛКА, надано лікувальні і трудові рекомендації, які передбачають постійну медикаментозну терапію та заходи з модифікації способу життя, зокрема, помірну фізичну активність (а.с. 25). Копію цього документа відповідач додав і до апеляційної скарги, до якої також додав довідку ЦНАП Івановецької сільської ради Мукачівського району від 28.01.2022 № 43 про отримання ним у травні 2021 року від Івановецької сільської ради компенсації за проведену операцію на серці у розмірі 7160,00 грн.

Заперечуючи проти позову (а.с. 22-24) відповідач ОСОБА_2 посилався на невідповідність дійсності та бездоказовість доводів позивачки про його регулярний високий дохід. Зазначав, що ніде не працює, змоги виїжджати на роботу за кордон не має у зв`язку із суттєвим погіршенням його здоров`я через перенесене захворювання, яке вимагає тривалої реабілітації та потребує значних коштів. Крім того, має на утриманні дружину, яка не працює, та її неповнолітнього сина 2009 р.н. Однак, незважаючи на скрутне матеріальне становище, він окрім сплати аліментів бере участь у вихованні та в додаткових витратах, пов`язаних із утриманням доньки.

Згідно зі ст. 3 ч. 1 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 і ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 (Конвенція про права дитини), ст. 7 ч.ч. 7, 8, 9 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України …, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами,… судами, адміністративними … органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Конвенція про права дитини передбачає, що держави-учасниці:
зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ст. 3 ч. 2);
поважають відповідальність, права і обов`язки батьків … належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються (ст. 5);
докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини; батьки … несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини; найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ст. 18 ч. 1);
визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини; батько(-ки) … несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ст. 27 ч.ч. 1, 2);
жодне в цій Конвенції не торкається будь-яких положень, які більшою мірою сприяють здійсненню прав дитини і можуть міститися: a) в законі Держави-учасниці, або b) в нормах міжнародного права, що діють щодо даної держави (ст. 41).

За приписами норм Конституції України, норм СК України:
кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї (ст. 51 Конституції України);
мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; за загальним правилом, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст. 141 ч.ч. 1, 2 СК України);
батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України);
за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ст. 181 ч. 3);
розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини;
мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку;
мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ст. 182 ч. 2);
той із батьків дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 184 ч.ч. 1, 2, 3).

ЦПК України встановлює правила, за якими особа має право звернутися до суду в наказному або спрощеному позовному провадженні з вимогами про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, та про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ці вимоги не пов`язані з встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір (ст. 161 ч. 1 п.п. 4, 5, ч. 2).

Таким чином, матеріальне утримання дитини є обов`язком батьків, у контексті виконання якого може йтися лише про порядок надання такого утримання та про його розмір з урахуванням відповідних обставин.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» (Hunt v. Ukraine) (Заява № 31111/04) вказав на те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54).

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України (ст. 192 ч. 1 СК України).

При визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров`я, матеріальне становище дитини, стан здоров`я, матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 ч. 1 СК України). За змістом положень ст. 191 ч. 1 і ст. 192 ч. 1 СК України, у випадку звернення по зміну розміру раніше стягнутих аліментів правило про стягнення аліментів за рішенням суду від дня пред`явлення позову не застосовується, аліменти у зміненому розмірі, у випадку відповідного задоволення вимоги, стягуються з дня набрання рішенням суду законної сили.

Прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення (ст.ст. 1, 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст.ст. 1, 6 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Розмір прожиткового мінімуму у 2015 році (на час, з якого були присуджені аліменти) для дитини віком від 6 до 18 років становив 1455,00 грн, у 2021 році (на час пред`явлення позову про збільшення розміру аліментів) відповідний розмір прожиткового мінімуму становив 2510,00 грн, а у 2022 році розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років становить (становитиме) від 2618,00 грн на 01.01.2021 до 2744,00 грн на 31.07.2021 і до 2833,00 грн на 31.12.2022.

Із часу стягнення аліментів рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 11.01.2016 у справі № 303/7276/15-ц і до моменту пред`явлення матір`ю дитини позову про збільшення розміру аліментів сплив значний час, а обставини, що мали значення для визначення розміру грошового утримання з батька для дитини, істотно змінилися.

Пред`явивши вимогу про збільшення розміру стягуваних із відповідача на утримання доньки від першого шлюбу аліментів до суми у 2500,00 грн щомісячно позивачка вказувала на те, що відповідач виїздить за кордон на заробітки, має високі доходи, інших утриманців не має. При вирішенні позову підлягають врахуванню й інші обставини, що мають істотне значення в спорі.

У судовому засіданні було встановлено та не було спростовано позивачкою, що у відповідача мають місце обставини, які прямо впливають на спроможність сплачувати аліменти, впливають на визначення їх розміру. Необхідність для відповідача брати безпосередню участь в утриманні та матеріальному забезпеченні нової сім`ї, в тому числі, дитини другої дружини, ґрунтується на законі, відповідає моральним засадам суспільства і сумнівів не викликає. Так само не викликає сумнівів, що відповідач нещодавно переніс серйозне оперативне втручання, у зв`язку з чим йому рекомендована лише помірна фізична активність, що виключає важку фізичну працю і відповідним чином обмежує трудову діяльність, відповідачу необхідний постійний прийом ліків. 

Поряд із цим, правильними по суті є твердження позивачки стосовно зростання з віком потреб дитини, що, своєю чергою, тягне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, відпочинку дитини тощо. Такі обставини є загальнозрозумілими. З часом відносний розмір матеріальної участі того з батьків, з якого присуджені аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі, зменшується та, як правило, перестає відповідати умовам реальної, ефективної участі платника аліментів відповідно до належної з нього дійсної частки у забезпеченні потреб дитини. Зважаючи на інтереси дитини, такі обставини не можуть повністю залишатися поза увагою суду в спорі, що розглядається.

Проте, самі по собі такі обставини не є достатніми для збільшення розміру стягуваних аліментів до рівня, заявленого в позові. Підстави для відповідного збільшення розміру аліментів, відповідні факти і обставини, спроможність відповідача сплачувати аліменти підлягають доказуванню. Розпорядившись своїми цивільними та процесуальними правами на власний розсуд, позивачка не подала суду доказів, які б вказували на наявність таких обставин, що впливають на прохане нею в заяві збільшення розміру аліментів

Водночас у контексті обставин, що мають значення в спорі, слід враховувати й те, що у справі відсутні докази непрацездатності другої дружини відповідача та необхідності саме її утримання відповідачем, а обов`язок утримання дитини другої дружини відповідача від першого шлюбу лежить, зокрема, на батькові цієї дитини і в справі немає доказів про відсутність такого утримання, про вжиття заходів для його одержання тощо. Суд першої інстанції також обґрунтовано зауважив, що у справі немає й доказів власне непрацездатності відповідача, неможливості для нього працевлаштуватися тощо. Тому самі по собі факти того, що відповідач наразі не працює, має іншу сім`ю, бере участь в утриманні сина другої дружини, а остання не має роботи не можуть обмежувати право дитини від першого шлюбу на належне утримання від свого батька.

За наведених обставин слід визнати, що матеріальне становище одержувача аліментів і дитини як одні з умов, із якими пов`язується можливість збільшення розміру аліментів, змінилося, потреба в коштах для утримання і розвитку дитини істотно зросла, у позивачки ОСОБА_1 виникли дійсні підстави для вимоги до відповідача ОСОБА_2 про стягнення збільшених аліментів на утримання дитини. Проте, матеріальне становище позивачки змінилося не в такій мірі, що може мати наслідком збільшення стягуваних з відповідача аліментів на утримання дитини від першого шлюбу до заявленого розміру. Позивачка ОСОБА_1 не наводила по суті в заяві підстав, за наявності яких можуть реально виникнути умови для збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів до суми у 2500,00 грн на місяць, і не довела наявності таких підстав. Відповідні доводи позову ґрунтуються на недопустимих у доказуванні припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).

Закон не містить вимоги визначення точного розміру аліментів суто як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв`язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції враховував як доводи позивачки, так відповідною мірою і заперечення відповідача, виходив зі спроможності відповідача забезпечити у визначених межах грошове утримання дитині, тому постановив стягувати в подальшому аліменти на дитину в розмірі 2000,00 грн. З урахуванням фактичних обставин справи, динаміки значення базового соціального стандарту визначені судом першої інстанції аліменти протягом часу до досягнення дитиною повноліття, який не є тривалим, забезпечуватимуть грошове утримання в розмірі, близькому до половини розміру відповідного прожиткового мінімуму та водночас істотно меншому за максимальний розмір прожиткового мінімуму, узгоджуватимуться з вимогами закону, відповідатимуть інтересам дитини, покриватимуть частину витрат на дитину і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. Такий розмір аліментів не є надмірним, забезпечуватиме реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дитини та не порушуватиме правила щодо дотримання загалом паритету батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дитини. 

Відтак, рішення суду першої інстанції правильне по суті і для його скасування з відмовою в позові, оскільки розмір стягуваних наразі аліментів явно не відповідає реаліям утримання дитини, апеляційний суд підстав не вбачає. Доводи апеляції правильності по суті та справедливості рішення суду не спростовують.

Поза тим, рішення суду першої інстанції містить певне упущення, яке апеляційному суду в порядку ст. 367 ч. 4 ЦПК України належить усунути. Відповідно до приписів ст. 182 ч. 2, ст. 184 СК України, присуджуючи аліменти в твердій грошовій сумі (в тому числі, змінюючи розмір присуджених раніше аліментів) та маючи на увазі забезпечення інтересів дитини, суду поряд із визначенням конкретної твердої суми аліментів належить зазначити в рішенні про те, що ця сума не може бути меншою за 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В резолютивній частині рішення суду відповідна вказівка відсутня.

Виходячи з наведеного, беручи до уваги результат виконання сторонами обов`язку доказування обставин, що мають значення в справі, на підставі ст. 376 ч. 1 п. 4 ЦПК України апеляцію слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції змінити, доповнити другий абзац резолютивної частини рішення після слів і цифр «в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно,» словами і цифрами «але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,», а врешті на підставі ст. 375 цього Кодексу залишити рішення суду без змін.

Керуючись ст. 367 ч. 4, ст. 374 ч. 1 п.п. 1, 2, ст. 375, ст. 376 ч. 1 п. 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, рішення Мукачівського міськрайонного суду від 17 січня 2022 року змінити, доповнивши другий абзац резолютивної частини рішення після слів і цифр «в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно,» словами і цифрами «але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,» і залишивши в іншій частині рішення суду без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, який є днем складення повного судового рішення, але протягом тридцяти днів може бути оскаржена до Верховного Суду.

Судді